Закон за акцизите и данъчните складове

УКАЗ № 353

На основание чл. 98, т. 4 от Конституцията на Република България

ПОСТАНОВЯВАМ: Да се обнародва в “Държавен вестник” Законът за акцизите и данъчните складове, приет от ХL Народно събрание на 2 ноември 2005 г.

Издаден в София на 10 ноември 2005 г.

Президент на републиката: Георги Първанов

Подпечатан с държавния печат.

Министър на правосъдието: Георги Петканов

ЗАКОН за акцизите и данъчните складове

Глава първа

ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ

Раздел I

Приложно поле Чл. 1. Този закон урежда облагането с акциз, както и контрола върху производството, употребата, складирането, движението и обезпечаването на стоките, подлежащи на облагане с акциз.

Раздел II

Предмет на облагане с акциз и данъчнозадължени лица Чл. 2. На облагане с акциз подлежат: 1. алкохолът и алкохолните напитки; 2. тютюневите изделия; 3. енергийните продукти; 4. кафето и екстрактите от кафе; 5. автомобилите.

Чл. 3. Данъчнозадължени лица са: 1. лицензираните складодържатели и регистрираните по закона лица; 2. лицата, за които е възникнало задължение по Закона за митниците по отношение на акцизни стоки; 3. лица, които в нарушение на този закон са произвели акцизни стоки извън данъчен склад или са се разпоредили с акцизни стоки, за които не е бил заплатен акциз; 4. освободените от акциз крайни потребители.

Раздел III

Понятия Чл. 4. По смисъла на този закон: 1. “Акцизни стоки” са стоките, посочени в чл. 2.

2. “Лицензиран складодържател” е търговец по смисъла на Търговския закон, който е получил лиценз да произвежда, складира, получава и изпраща акцизни стоки под режим отложено плащане на акциз.

3. “Данъчен склад” е място, където се произвеждат, складират, получават и изпращат акцизни стоки под режим отложено плащане на акциз от лицензиран складодържател в съответствие с разпоредбите на този закон.

4. “Режим отложено плащане на акциз” е съвкупност от правила, приложими за производството, складирането и движението на стоки при отложено плащане на акциза.

5. “Код по КН” са тарифни позиции, подпозиции и тарифни номера по Комбинираната номенклатура на Република България.

6. “Продажна цена” е цената, изписана върху бандерола, по която тютюневите изделия се продават на дребно на краен потребител, в която са включени разходите за производство и реализация на производителя (вносителя), дължимите митни сборове, вноски, такси, акциз и данък върху добавената стойност.

7. “Бандерол” е държавна ценна книга, която доказва внасянето на дължимия акциз, закупува се от Министерството на финансите и не може да бъде предмет на последваща сделка.

8. “Специализиран малък обект за дестилиране” е обект за дестилиране, в който се произвежда етилов алкохол (ракия) в размер до 10 хектолитра чист алкохол годишно от грозде и плодове - собствено производство на физически лица, за тяхно лично и семейно потребление до 30 литра годишно на семейство.

9. “Обект за винопроизводство на малък винопроизводител” е обект, в който се произвеждат не повече от 1000 хектолитра вино на година.

10. “Енергиен продукт с двойно предназначение” е продукт, който се използва както за гориво за отопление, така и за други цели.

11. “Маркиране” е действие, при което към газьола и керосина се прибавя маркер, който отговаря на изискванията, определени с правилника за прилагане на закона.

12. “Денатуриране” е действие, при което към етиловия алкохол се прибавят отровни или неприятни за вкуса или за обонянието вещества (примеси), което го прави опасен за здравето или негоден за пиене.

13. “Техническа спецификация” е документ на производителя, съдържащ описание на стоката относно технологията на производство и предназначението й, техническите изисквания, нормираните стойности на определени показатели и методите за изпитването им, опаковката и означаването, съхраняването и транспорта й.

14. “Освободен от акциз краен потребител” е едноличен търговец или юридическо лице, което има право да получава под режим отложено плащане на акциз енергийни продукти, които не се облагат с акциз или се използват за освободени от акциз цели, въз основа на получено удостоверение за освобождаване от акциз.

15. “Частни развлекателни полети и плаване” е използването на плавателен съд или въздухоплавателно средство от неговия собственик или от физическото или юридическо лице за цели, различни от транспортирането на пътници или стоки, или предоставяне на услуги срещу заплащане, или за нуждите на държавни органи.

16. “Нов автомобил” е автомобил, за който едновременно са налице следните условия: а) не е имал постоянна пътна регистрация до вноса му в страната или са изтекли не повече от 6 месеца от датата на първата му регистрация (включително в чужбина); б) изминал е не повече от 6000 км.

17. “Повторно” е нарушението, извършено в срок една година от влизането в сила на наказателното постановление, с което лицето е било наказано за същото по вид нарушение.

18. “Тежко” е нарушението, за което има влязло в сила наказателно постановление с наложена имуществена санкция над 5000 лв.

19. “Действително алкохолно съдържание по обем (алкохолно съдържание)” са обемите чист етилов алкохол, съдържащи се при температура 20 °C в 100 обема продукт при същата температура.

20. “% vol” е означение за алкохолното съдържание по обем.

21. “Чист алкохол” е етилов алкохол с действително алкохолно съдържание по обем 100 % vol (абсолютен алкохол).

22. “Биодизел” е метилов естер, произведен от растителни масла или животински мазнини, с качество на дизелово гориво, предназначено за използване като моторно гориво за дизелови двигатели, произведен от биологично разградими фракции от продукти, отпадъци и остатъци от селското стопанство (включително растителни или животински субстанции), от горското стопанство, както и биоразградими фракции от индустриални или битови отпадъци.”

Глава втора

АКЦИЗНИ СТОКИ

Раздел I

Алкохол и алкохолни напитки Чл. 5. “Бира” е всеки продукт, включен в код по КН 2203, или всеки продукт, представляващ смес от бира и безалкохолни напитки, включен в код по КН 2206, и в двата случая с действително алкохолно съдържание по обем, превишаващо 0,5 % vol.

Чл. 6. (1) “Тихи вина” са всички продукти, включени в кодове по КН 2204 и 2205, но непопадащи в обхвата на ал. 2, които са със: 1. действително алкохолно съдържание по обем, превишаващо 1,2 % vol, но непревишаващо 15 % vol, и при условие че алкохолът, съдържащ се в крайния продукт, се дължи изцяло на ферментация, или

2. действително алкохолно съдържание по обем, превишаващо 15 % vol, но непревишаващо 18 % vol, при условие че са били произведени без каквото и да е обогатяване и при условие че алкохолът, съдържащ се в крайния продукт, се дължи изцяло на ферментация.

(2) “Шумящи вина” са всички продукти, включени в кодове по КН 2204 10, 2204 21 10 0, 2204 29 10 0 и 2205, които са: 1. в бутилки със “запушалки-гъбки”, задържани от скоби или връзки или които имат свръхналягане, дължащо се на разтворен въглероден диоксид, равно на три бара или повече, и

2. с действително алкохолно съдържание по обем, превишаващо 1,2 % vol, но непревишаващо 15 % vol, и при условие че алкохолът, съдържащ се в крайния продукт, се дължи изцяло на ферментация.

Чл. 7. “Други ферментирали напитки”, различни от бирата и виното, са: 1. тихите ферментирали напитки, включени в кодове по КН 2204 и 2205, но непопадащи в обхвата на чл. 6, както и продуктите, включени в код по КН 2206, но непопадащи в обхвата на т. 2, които са със: а) действително алкохолно съдържание по обем, превишаващо 1,2 % vol, но непревишаващо 10 % vol, или б) действително алкохолно съдържание по обем, превишаващо 10 % vol, но непревишаващо 15 % vol, и при условие че алкохолът, съдържащ се в крайния продукт, се дължи изцяло на ферментация; 2. шумящите ферментирали напитки, включени в кодове по КН 2206 00 31 0 и 2206 00 39 0, както и продуктите, включени в кодове по КН 2204 10, 2204 21 10 0, 2204 29 10 0 и 2205, но непопадащи в обхвата на чл. 6, които са: а) в бутилки със “запушалки-гъбки”, задържани от скоби или връзки или имат свърхналягане, дължащо се на разтворен въглероден диоксид, равно на три бара или повече, и б) с действително алкохолно съдържание по обем, превишаващо 1,2 % vol, но непревишаващо 13 % vol, или са с действително алкохолно съдържание по обем, превишаващо 13 % vol, но непревишаващо 15 % vol, и при условие че алкохолът, съдържащ се в крайния продукт, се дължи изцяло на ферментация.

Чл. 8. “Междинни продукти” са всички продукти с действително алкохолно съдържание по обем, превишаващо 1,2 % vol, но непревишаващо 22 % vol, и включени в кодове по КН 2204, 2205 и 2206, но непопадащи в обхвата на чл. 5, 6 и 7.

Чл. 9. “Етилов алкохол (алкохол)” е всеки продукт: 1. включен в кодове по КН 2207 и 2208, с действително алкохолно съдържание по обем, превишаващо 1,2 % vol, дори когато този продукт е част от продукт, попадащ в друга глава от Комбинираната номенклатура на Република България; 2. включен в кодове по КН 2204, 2205 и 2206, с действително алкохолно съдържание по обем, превишаващо 22 % vol.

Раздел II

Тютюневи изделия Чл. 10. (1) “Пури и пурети” са пригодени за пушене цилиндрични тела от тютюн, които: 1. са съставени изцяло от естествен тютюн, или

2. са обвити изцяло с покриващ лист от естествен тютюн, или

3. имат ситно нарязан пълнеж и покриващ и обвиващ лист, и двата от възстановен тютюн, като покриващият лист е с нормалния цвят на пурите и обвива изцяло цилиндричното тяло, включително филтъра, но не и мундщука, ако има такива, при условие че единичното тегло на изделието, без филтъра и мундщука, е равно или по-голямо от 1,2 г и покриващият лист е спирално навит под остър ъгъл не по малък от 30 градуса спрямо надлъжната ос на изделието, или

4. имат ситно нарязан пълнеж и покриващ лист от възстановен тютюн с нормалния цвят на пурите, обвиващ изцяло цилиндричното тяло, включително филтъра, но не и мундщука, ако има такива, при условие че единичното тегло на изделието, без филтъра и мундщука, е равно или по-голямо от 2,3 г и техният периметър поне в една трета от дължината на изделието е равен или по-голям от 34 мм.

(2) За “пури и пурети” се смятат и изделия, съставени частично от вещества, различни от тютюна, но отговарящи на изискванията на ал. 1, при условие че са снабдени съответно със: 1. един покриващ лист от естествен тютюн; 2. един покриващ и един обвиващ лист - и двата от възстановен тютюн; 3. един покриващ лист от възстановен тютюн.

Чл. 11. (1) “Цигари” са: 1. годни за пушене цилиндрични тела от тютюн, които не отговарят на изискванията за пури и пурети по чл. 10; 2. цилиндрични тела от тютюн, които чрез проста неиндустриална обработка са вкарани в цигарени хартиени рула; 3. цилиндрични тела от тютюн, които чрез проста неиндустриална обработка са увити в цигарена хартия.

(2) За “цигари” се смятат и изделия, съставени изцяло или частично от вещества, различни от тютюн, но отговарящи на изискванията по ал. 1.

(3) За целите на облагането с акциз продуктите за пушене по ал. 1 и 2 се смятат като две цигари, ако без филтъра и мундщука са по-дълги от 90 мм, но не по-дълги от 180 мм, съответно като три цигари, ако без филтъра и мундщука са по-дълги от 180 мм, но не по-дълги от 270 мм, и така нататък.

(4) Не се смятат за “цигари” изделия, които не съдържат тютюн и се използват изключително за медицински цели.

Чл. 12. (1) “Тютюн за пушене (за лула и цигари)” е: 1. тютюн, който е нарязан или раздробен по друг начин, усукан или пресован на плочки и може да се пуши без допълнителна индустриална обработка; 2. отпадъци от тютюн, годни за пушене и пригодени за продажба на дребно, при условие че не отговарят на изискванията за пури, пурети и цигари по чл. 10 и 11; 3. фино нарязан тютюн за свиване на цигари, отговарящ на изискванията на т. 1 и 2, при който повече от 25 на сто тегловно от тютюневите частици имат широчина на нарязване, по-малка от 1 мм.

(2) За “тютюн за пушене” се смятат и изделия, съставени изцяло или частично от вещества, различни от тютюн, но отговарящи на изискванията в понятието за тютюн за пушене по ал. 1.

(3) Не се смятат за “тютюн за пушене” изделия, които не съдържат тютюн и се използват изключително за медицински цели.

Раздел III

Енергийни продукти Чл. 13. “Енергийни продукти” са продуктите, включени във: 1. кодове по КН от 1507 до 1518, ако са предназначени за употреба като гориво за отопление или за моторно гориво; 2. кодове по КН от 2705 до 2715; 3. кодове по КН от 2901 и 2902; 4. код по КН 2905 11 00 0, които не са от синтетичен произход, ако са предназначени за употреба като гориво за отопление или за моторно гориво; 5. код по КН 3403; 6. код по КН 3811; 7. код по КН 3817; 8. код по КН 3824 90 99 0, включително биодизел, ако са предназначени за употреба като гориво за отопление или за моторно гориво.

Чл. 14. Разпоредбите на глава четвърта, раздел VI и на глава осма се прилагат само по отношение на следните енергийни продукти: 1. включените в кодове по КН от 1507 до 1518, ако са предназначени за употреба като гориво за отопление или за моторно гориво; 2. включените в кодове по КН 2707 10, 2707 20; 2707 30 и 2707 50; 3. включените в кодове по КН от 2710 11 до 2710 19 69 0; за енергийните продукти с кодове по КН 2710 11 21 0, 2710 11 25 0 и 2710 19 29 0 разпоредбите на закона относно движението на акцизни стоки под режим отложено плащане на акциз и контрола върху тях се прилагат само когато са в наливно състояние; 4. включените в кодове по КН 2711, с изключение на кодове по КН 2711 11 00 0, 2711 21 00 0 и 2711 11 29 0; 5. включените в кодове по КН 2901 10; 6. включените в кодове по КН 2902 20, 2902 30, 2902 41, 2902 42, 2902 43 и 2902 44; 7. включените в код по КН 2905 11 00 0, които не са от синтетичен произход, ако са предназначени за употреба като гориво за отопление или моторно гориво; 8. включените в код по КН 3824 90 99 0, ако са предназначени за използване като гориво за отопление или за моторно гориво, включително биодизел.

Раздел IV

Кафе Чл. 15. “Кафе” е всеки продукт, включен в кодове по КН 0901 11, 0901 12, 0901 21 и 0901 22.

Чл. 16. “Екстракти от кафе” са всички продукти, включени в код по КН 2101 11.

Чл. 17. “Прахообразни смеси, съдържащи повече от 10 на сто екстракти от кафе” са всички продукти, включени в код по КН 2101 12.

Раздел V

Автомобили Чл. 18. “Автомобили” са новите и употребяваните пътнически, товаро-пътнически и състезателни автомобили за транспорт до 9 лица, включително водачът, с мощност на двигателя, превишаваща 120 киловата (kW) по система DIN или 126 киловата (kW) по система SAE, включени в код по КН 8703.

Глава трета

ДАНЪЧНО ЗАДЪЛЖЕНИЕ

Раздел I

Възникване на задължение за заплащане на акциз Чл. 19. (1) Стоките по чл. 2 подлежат на облагане с акциз при тяхното производство на територията на страната или при внасянето им на тази територия, освен когато са поставени под режим отложено плащане на акциз.

(2) Внасянето на акцизни стоки означава въвеждането им на митническата територия на страната по смисъла на Закона за митниците.

(3) Независимо от ал. 2, когато с въвеждането им на митническата територия на страната стоките са поставени под митнически режим, внасянето им се смята за осъществено, когато те придобият митнически статут на местни стоки.

Чл. 20. (1) Задължението за заплащане на акциз възниква от датата на освобождаване на акцизните стоки за потребление.

(2) Освобождаване за потребление е: 1. извеждането на акцизни стоки от данъчен склад, освен когато при условията и по реда на този закон от момента на извеждането стоките се движат под режим отложено плащане на акциз; 2. неспазването на условията за движение на акцизни стоки под режим отложено плащане на акциз; 3. потреблението на акцизни стоки в данъчен склад, освен ако са вложени като суровини в производството на акцизни стоки; 4. производството на акцизни стоки извън режим отложено плащане на акциз; 5. внасянето, включително в нарушение на митническото законодателство, освен когато акцизните стоки са поставени под режим отложено плащане на акциз; 6. извеждането от данъчен склад на акцизни стоки, облепени с бандерол; 7. изтичането на 60-дневен срок от получаване на бандеролите за стоки, за които акцизът не е станал дължим на друго основание; 8. установяването на липси на стоки, за които се дължи акциз; 9. прекратяването на действието на лиценза за управление на данъчен склад - за всички стоки, които към момента на прекратяването са под режим отложено плащане на акциз.

(3) В случаите, в които моментът на освобождаване за потребление не може да бъде установен, за такава се приема датата на установяване от контролните органи на действията, фактите или обстоятелствата по ал. 2.

Раздел II

Освобождаване и възстановяване Чл. 21. (1) От плащане на акциз се освобождават: 1. акцизни стоки, когато са предназначени за дипломатически и консулски представителства и представителства на международни организации и членовете на техния персонал; 2. акцизни стоки, за които в международен договор, ратифициран, обнародван и влязъл в сила по съответния ред, е предвидено освобождаване при внос от данъци, налози или други вземания (плащания, облагания) с ефект, еквивалентен на косвен данък; 3. акцизни стоки, които са предназначени за въоръжените сили на всяка друга държава, която е страна по Организацията на Северноатлантическия договор, за ползване от тези въоръжени сили; за нуждите на цивилния персонал, който ги придружава, или за снабдяване на техните офицерски трапезарии или столови; 4. акцизни стоки, които се внасят с международни пощенски и други пратки, както и с личния багаж на пътниците в рамките на разрешения безмитен внос съгласно Закона за митниците и правилника за прилагането му.

(2) Редът за прилагане на ал. 1 се определя, както следва: 1. по т. 1 - с наредба на министъра на финансите и министъра на външните работи; 2. по т. 2 - с правилника за прилагане на закона; 3. по т. 3 - с наредба на министъра на финансите и министъра на отбраната.

(3) Не се дължи акциз или платеният акциз се възстановява за моторни превозни средства, които са противозаконно отнети или откраднати и дължимите вносни митни сборове за тях са възстановени или опростени по реда на Закона за митниците и правилника за прилагането му.

Чл. 22. (1) Не се облага с акциз денатурираният етилов алкохол.

(2) Възстановява се платеният акциз за алкохола и алкохолните напитки, вложени в производството на: 1. оцет с код по КН 2209; 2. лекарства по смисъла на Закона за лекарствата и аптеките в хуманната медицина; 3. ароматични продукти за добавки към хранителни стоки и безалкохолни напитки с алкохолно съдържание не по-високо от 1,2 % vol; 4. полуготови продукти за производството на хранителни стоки (чрез пряко влагане или като съставка, като пълнеж или по друг начин), при условие че алкохолното съдържание не надвишава 8,5 литра чист алкохол на 100 кг от полуготовия продукт - за шоколадови изделия, и 5 литра чист алкохол на 100 кг от полуготовия продукт - за други изделия.

(3) Възстановява се платеният акциз за алкохола и алкохолните напитки, когато те са използвани: 1. за медицински цели в лечебни заведения и аптеки; 2. като проби за анализ, за необходими производствени изпитвания или за научни цели; 3. за научни изследвания; 4. в производствен процес, при условие че крайният продукт не съдържа алкохол.

(4) Платеният акциз по ал. 2 и 3 се възстановява след реализацията на произведените стоки по ал. 2, съответно след използването им по ал. 3.

Чл. 23. (1) Не се облагат с акциз енергийни продукти, които по своите характеристики не могат да бъдат използвани като моторни горива и горива за отопление.

(2) Вносителите и лицензираните складодържатели - производители на енергийни продукти по ал. 1, удостоверяват характеристиката им с техническа спецификация.

Чл. 24. (1) Освобождават се от облагане с акциз енергийните продукти: 1. за въздухоплавателни и плавателни средства, освен когато се използват за частни развлекателни полети и плаване; 2. в нормалните резервоари на моторните превозни средства и в контейнерите за специална употреба по смисъла на Закона за митниците - при влизането им на митническата територията на страната.

(2) Освобождават се от облагане с акциз енергийни продукти: 1. с двойно предназначение, когато не се използват като моторни горива или горива за отопление; 2. използвани за впръскване в доменни пещи с цел химическа редукция като добавка към каменните въглища, използвани като основно гориво; 3. използвани при производство на топлинна или електрическа енергия.

(3) Освобождаването по ал. 1, т. 1 и ал. 2 се прилага само за освободени от акциз крайни потребители.

(4) Редът за освобождаване и за издаване на удостоверение на крайните потребители се определя с правилника за прилагане на закона.

(5) За издадените удостоверения по ал. 4 Агенция “Митници” води регистър.

(6) Формата и съдържанието на регистъра по ал. 5 се определят с правилника за прилагане на закона.

Чл. 25. (1) Лицензираните складодържатели не дължат акциз или платеният акциз се възстановява при: 1. унищожаване на акцизни стоки под административен контрол; 2. липси и безвъзвратна загуба на акцизни стоки вследствие на непреодолима сила; 3. загуби от естествени фири вследствие на промяна на физико-химичните свойства при съхраняването и транспортирането на акцизни стоки, определени в рамките на установените норми за пределните размери на естествените фири с наредбата по ал. 2; 4. технологичен брак в допустимите норми, определени с технологичната документация за съответното производство или дейност.

(2) Нормите на пределните размери на естествените фири на акцизните стоки се определят с наредба на министъра на финансите.

Чл. 26. В случаите на износ на акцизни стоки по смисъла на чл. 163 от Закона за митниците внесеният в републиканския бюджет акциз се възстановява.

Чл. 27. (1) Недължимо платен акциз или подлежащ на възстановяване акциз се възстановява или прихваща срещу дължим акциз въз основа на писмено искане, подадено до началника на митницата по седалището на лицето или по местонахождението на данъчния склад, в случаите, когато лицето е лицензиран складодържател.

(2) Към искането се прилагат документите, определени с правилника за прилагане на закона.

(3) Органът по ал. 1 в 30-дневен срок от постъпване на искането, съответно от отстраняване на нередовностите в него, се произнася с мотивирано решение, с което уважава или отказва искането - изцяло или частично. Срокът за произнасяне в случаите по чл. 26 е 14 дни. Непроизнасянето в срок се смята за мълчалив отказ изцяло по направеното искане.

(4) Решението или отказът по ал. 3 може да се обжалва пред директора на регионалната митническа дирекция, който се произнася по жалбата в 14-дневен срок. Непроизнасянето в този срок се смята за потвърждение изцяло на решението в обжалваната част. Решението или непроизнасянето на директора на регионалната митническа дирекция се обжалва по реда на Закона за административното производство.

(5) Акцизът се възстановява в 14-дневен срок от влизане в сила на акта за възстановяване.

(6) Заявените и получени бандероли от лицата по чл. 64, ал. 1 и 2 могат да бъдат върнати на съответното компетентно митническо учреждение само в случаите, когато с тях не са облепвани бутилирани напитки или тютюневи изделия, като се съставя констативен протокол, в който се отразяват видът, емисията или серията, общият брой, поредността на номерацията, както и други характерни белези за съответните бандероли.

(7) Акцизът по ал. 6 се прихваща или възстановява по реда на този член, не по-късно от 30 дни от датата на съставяне на констативния протокол по ал. 6.

Раздел III

Данъчна основа Чл. 28. Данъчната основа за облагане с акциз е, както следва: 1. за бирата - количеството хектолитри за градусите Плато; 2. за виното - количеството хектолитри завършен продукт; 3. за другите ферментирали напитки - количеството хектолитри завършен продукт; 4. за междинните продукти - количеството хектолитри завършен продукт; 5. за етиловия алкохол - количеството хектолитри чист алкохол, измерено при температура 20 °С; 6. за бензина, газьола и керосина - количеството литри, приведени към сравнителна температура 15 °С; 7. за тежкото гориво и втечнения нефтен газ (LPG) - количеството тежко гориво и втечнен нефтен газ (LPG), измерени в тонове; 8. за природния газ - топлотворна способност, измерена в гигаджаули; 9. за кафето, екстрактите от кафе и прахообразните смеси със съдържание на екстракт от кафе над 10 на сто - количеството, измерено в килограми; 10. за пурите и пуретите - количеството късове; 11. за биодизел - количеството литри, приведени към сравнителна температура 15 °С.

Чл. 29. (1) Акцизът върху цигарите се определя като сума от специфичен и пропорционален акциз. Данъчната основа за определяне на специфичния акциз е количеството късове, а на пропорционалния акциз - продажната цена.

(2) Акцизът върху тютюна за пушене (за лула и цигари) се определя като сума от специфичен и пропорционален акциз. Данъчната основа за определяне на специфичния акциз е количеството килограми, а за пропорционалния акциз - продажната цена.

(3) Продажната цена по ал. 1 и 2 е: 1. определената от Министерския съвет, съответно регистрираната по установения ред към момента по чл. 20, ал. 2, т. 1 - 5, 8 и 9; 2. изписаната върху бандерола - в случаите по чл. 20, ал. 2, т. 6 и 7; 3. определената от Министерския съвет, съответно регистрираната по установения ред към момента на поставяне на стоките под режим отложено плащане на акциз, с изключение на случаите по т. 4; 4. определената от Министерския съвет, съответно регистрираната по установения ред към момента на поставяне на стоките под митнически режим с отложено плащане или временно складиране; 5. определената в правилника за прилагане на закона - в случаите, когато за съответната марка цигари не е регистрирана продажна цена по установения ред; 6. определената от Министерския съвет, съответно регистрираната или определената в правилника към момента на установяване от контролните органи на нарушенията по глава девета.

Чл. 30. Данъчната основа за автомобилите е, както следва: 1. за употребяваните автомобили - брой киловати в зависимост от мощността на двигателя; 2. за новите автомобили - брой киловати в зависимост от мощността на двигателя за разликата над 120 киловата (kW) по системата DIN, съответно за разликата над 126 киловата (kW) по системата SAE.

Раздел IV

Акцизна ставка Чл. 31. Акцизната ставка за алкохола и алкохолните напитки е, както следва: 1. за бира - 1,50 лв. за 1 хектолитър за градус Плато; 2. за вино - 0 лв. за 1 хектолитър; 3. за други ферментирали напитки - 0 лв. за 1 хектолитър завършен продукт; 4. за междинни продукти - 90 лв. за 1 хектолитър завършен продукт; 5. за етилов алкохол - 1100 лв. за 1 хектолитър чист алкохол; 6. за етилов алкохол (ракия), произведен в специализиран малък обект за дестилиране - 0 лв. за 1 хектолитър чист алкохол.

Чл. 32. (1) Акцизните ставки върху моторните горива са, както следва: 1. за оловосъдържащ бензин с кодове по КН 2710 11 31 0, 2710 11 51 0 и 2710 11 59 0 - 670 лв. за 1000 литра; 2. за безоловен бензин с кодове по КН 2710 11 31 0, 2710 11 41 0, 2710 11 45 0 и 2710 11 49 0 - 530 лв. за 1000 литра; 3. за газьол с кодове по КН от 2710 19 41 0 до 2710 19 49 0 - 430 лв. за 1000 литра; 4. за керосин с кодове по КН 2710 19 21 0 и 2710 19 25 0 - 430 лв. за 1000 литра; 5. за втечнен нефтен газ (LPG) с кодове по КН от 2711 12 11 0 до 2711 19 00 0 - 340 лв. за 1000 килограма; 6. за природен газ с кодове по КН 2711 11 00 0 и 2711 21 00 0 - 0 лв. за 1 гигаджаул; 7. за биодизел - 0 лв. за 1000 литра.

(2) Акцизните ставки върху моторните горива, използвани за селско и горско стопанство, за овощарски дейности, за рибовъдни дейности, за стационарни мотори и за извънпътни превозни средства са, както следва: 1. за газьол с кодове по КН от 2710 19 41 0 до 2710 19 49 0 - 50 лв. за 1000 литра; 2. за керосин с кодове по КН 2710 19 21 0 и 2710 19 25 0 - 50 лв. за 1000 литра; 3. за природен газ с кодове по КН 2711 11 00 0 и 2711 21 00 0 - 0 лв. за гигаджаул; 4. за биодизел - 0 лв. за 1000 литра.

Чл. 33. (1) Акцизните ставки върху горивата, използвани за отопление и битови нужди, са, както следва: 1. за газьол с кодове по КН от 2710 19 41 0 до 2710 19 49 0 - 50 лв. за 1000 литра; 2. за тежки горива с кодове по КН от 2710 19 61 0 до 2710 19 69 0 - 25 лв. за 1000 кг; 3. за керосин с кодове по КН 2710 19 21 0 и 2710 19 25 0 - 50 лв. за 1000 литра; 4. за втечнен нефтен газ (LPG) с кодове по КН от 2711 12 11 0 до 2711 19 00 0 - 0 лв. за 1000 кг; 5. за природен газ с кодове по КН 2711 11 00 0 и 2711 21 00 0 - 0 лв. за гигаджаул; 6. за биодизел - 0 лв. за 1000 литра.

(2) Ставката по ал. 1, т. 4 се прилага за втечнен нефтен газ (LPG) в съдове, използвани за отопление и за битови нужди и отговарящи на изискванията, определени в правилника за прилагане на закона.

Чл. 34. Ставките за газьол и керосин по чл. 32, ал. 2 и чл. 33 се прилагат само за маркирани горива.

Чл. 35. (1) Енергийните продукти по чл. 13, които са предназначени за използване, предлагат се за продажба или се използват като гориво за отопление или моторно гориво и за които в чл. 32, ал. 1 и чл. 33, ал. 1 не е определен размер на акцизната ставка, се облагат със ставката, определена за еквивалентното гориво за отопление или моторно гориво.

(2) Освен енергийните продукти по чл. 13, всички други продукти, които са предназначени за използване, предлагат се за продажба или се използват като моторно гориво, като добавка или за разреждане на моторни горива, се облагат със ставката, определена за еквивалентното моторно гориво в чл. 32, ал. 1.

(3) Освен енергийните продукти по чл. 13, всички други въглеводороди, с изключение на торфа, които са предназначени за използване, предлагат се за продажба или се използват като гориво за отопление, се облагат със ставката, определена за еквивалентното гориво за отопление по чл. 33, ал. 1.

Чл. 36. Акцизната ставка за кафето е, както следва: 1. за кафе печено всички видове - 1,00 лв. за 1 кг; 2. за кафе сурово (непечено) всички видове - 0,70 лв. за 1 кг; 3. за екстракти от кафе - 1,50 лв. за 1 кг; 4. за прахообразни смеси със съдържание на екстракт от кафе над 10 на сто - 1,00 лв. за 1 кг.

Чл. 37. Акцизната ставка за пури и пурети е 270 лв. за 1000 къса.

Чл. 38. Акцизната ставка за тютюн за пушене (за лула и цигари) е, както следва: 1. на специфичния акциз - 4,50 лв. за 100 г; 2. на пропорционалния акциз - 10 на сто от продажната цена.

Чл. 39. Акцизната ставка за цигарите е, както следва: 1. на специфичния акциз - 15 лв. на 1000 къса; 2. на пропорционалния акциз - 48 на сто от продажната цена.

Чл. 40. (1) Акцизната ставка за употребяваните автомобили е, както следва: 1. за автомобили с мощност на двигателя над 120 kW до 150 kW по системата DIN - 35 лв. за 1 kW; 2. за автомобили с мощност на двигателя над 150 kW по системата DIN - 60 лв. за 1 kW; 3. за автомобили с мощност на двигателя над 126 kW до 157,5 kW по системата SAE - 33,33 лв. за 1 kW; 4. за автомобили с мощност на двигателя над 157,5 kW по системата SAE - 57,14 лв. за 1 kW.

(2) Акцизната ставка за новите автомобили е: 1. седемстотин лева + 90 лв. за 1 kW за разликата над 120 kW по системата DIN; 2. седемстотин лева + 85,71 лв. за 1 kW за разликата над 126 kW по системата SAE.

Раздел V

Определяне и заплащане на акциза Чл. 41. Размерът на дължимия акциз се изчислява, като данъчната основа се умножи по акцизната ставка.

Чл. 42. В случаите по чл. 20, ал. 2, т. 5 акцизът се определя и се взема под отчет по реда, определен за митническото задължение.

Чл. 43. (1) Извън случаите по чл. 42, акцизът се начислява от лицензирания складодържател или регистрираното лице на датата, на която е станал дължим, с издаване на данъчен документ по чл. 84, ал. 1.

(2) Лицата по ал. 1 са длъжни да декларират начисления за данъчния период акциз с подаване на акцизна декларация.

(3) Данъчният период е едномесечен и съвпада с календарния месец.

(4) Първият данъчен период обхваща времето от датата на връчването на лиценза или удостоверението за регистрация по този закон до последния ден на календарния месец, през който е извършено лицензирането или регистрацията.

(5) Последният данъчен период обхваща времето от началото на календарния месец, през който е прекратен лицензът или регистрацията, до датата на прекратяването им.

Чл. 44. (1) Дължимият акциз се внася в републиканския бюджет, както следва: 1. в случаите по чл. 20, ал. 2, т. 5 - по сметката или в брой на касата на компетентното митническо учреждение от длъжника за заплащане на вносното митническо задължение в сроковете, определени в Закона за митниците, когато длъжникът е физическо лице, което не е едноличен търговец; 2. в случаите по чл. 20, ал. 2, т. 5 - по сметката на компетентното митническо учреждение от длъжника за заплащане на вносното митническо задължение в сроковете, определени в Закона за митниците; 3. във всички останали случаи - по сметката на компетентното митническо учреждение от лицензирания складодържател или от регистрираното лице в срока за подаване на акцизната декларация.

(2) Акцизът може да бъде заплатен и от друго лице, различно от лицето по ал. 1, с писменото съгласие на длъжника.

(3) Акцизът се смята за внесен в републиканския бюджет от датата, на която сумата е постъпила по сметката или в касата на компетентното митническо учреждение по ал. 1.

(4) Когато акцизът не е внесен в републиканския бюджет в сроковете по този член, задължено за заплащането му е лицето по ал. 1.

(5) Митническите органи разрешават вдигането на стоките след заплащане или обезпечаване на дължимия акциз по реда, определен за митническото задължение.

Чл. 45. (1) При влизане в сила на нов размер на акцизната ставка лицата по чл. 64, ал. 1 и 2 декларират наличните количества тютюневи изделия и алкохолни напитки с код по КН 2208, облепени с бандерол, в компетентното митническо учреждение по местонахождението на склада по ред, определен с правилника за прилагане на закона.

(2) За наличните количества по ал. 1 се извършва допълнително облагане, като допълнително дължимият акциз се внася в сроковете по чл. 44.

Глава четвърта

РЕЖИМ ОТЛОЖЕНО ПЛАЩАНЕ НА АКЦИЗ

Раздел I

Общи положения Чл. 46. (1) При режим отложено плащане на акциз по смисъла на този закон временно се отлага облагането с акциз на стоки при тяхното производство на територията на страната или при внасянето им на тази територия.

(2) Режим отложено плащане на акциз се прилага от лицензиран складодържател при: 1. производството на акцизни стоки в данъчен склад; 2. складирането на акцизни стоки в данъчен склад; 3. движението на акцизни стоки.

(3) Отложеното плащане на акциз не се отнася до другите данъчни задължения на данъчнозадълженото лице.

Раздел II

Лицензиране Чл. 47. Лицензиран складодържател може да бъде лице, което: 1. е търговец по смисъла на Търговския закон - в случаите, когато лицето е производител на акцизни стоки, или капиталово търговско дружество с регистриран и изцяло внесен капитал не по-малко от 500 хил. лв. - в случаите, когато лицето не е производител на акцизни стоки; 2. не е в производство по несъстоятелност или ликвидация; 3. се представлява от лица, които: а) не са осъждани за престъпление от общ характер; б) не са били членове на управителен или контролен орган или неограничено отговорни съдружници в дружество, прекратено поради несъстоятелност, ако са останали неудовлетворени кредитори; 4. няма ликвидни и изискуеми митнически задължения, данъчни задължения и задължения за задължителни осигурителни вноски; 5. не е извършило тежко или повторно нарушение на данъчното или митническото законодателство; 6. притежава лиценз или разрешение или е регистрирано за осъществяване на дейността, когато това е предвидено с друг закон; 7. разполага със собствени или наети помещения за извършване на дейностите по чл. 46, ал. 2, които отговарят на изискванията за сигурност и контрол, определени с правилника за прилагане на закона; 8. използва автоматизирани системи за отчетност, които позволяват извършването в реално време на контрол на суровините, произведените или складираните акцизни стоки и гарантират, че лицето е в състояние да изпълнява изискванията за режима.

Чл. 48. (1) За издаване на лиценз за управление на данъчен склад се подава писмено заявление до директора на Агенция “Митници”, което съдържа: 1. описание на операциите, които ще се извършват в данъчния склад; 2. вида на акцизните стоки, които ще се произвеждат или складират; 3. годишния прогнозен обем за произвежданите и/или складираните акцизни стоки под режим отложено плащане на акциз съгласно бизнес плана по ал. 2, т. 13; 4. годишния прогнозен обем за движението на акцизни стоки под режим отложено плащане на акциз; 5. описание на системите по чл. 47, т. 8; 6. точно местонахождение, описание и предназначение на помещенията на данъчния склад; 7. вида на обезпечението, което ще бъде предоставено; 8. имената на служителите, упълномощени да подписват придружителни административни документи.

(2) Към заявлението по ал. 1 се прилагат следните документи: 1. удостоверение за актуално съдебно състояние; 2. свидетелство за съдимост за обстоятелствата по чл. 47, т. 3, буква “а”, а ако лицата не са български граждани - декларация; 3. декларация за обстоятелствата по чл. 47, т. 3, буква “б”; 4. удостоверение за наличие или липса на данъчни задължения и задължения за задължителни осигурителни вноски; 5. декларации за обстоятелствата по чл. 47, т. 5; 6. лиценз, разрешение или регистрация за осъществяване на дейност, когато това се изисква по закон; 7. документ за собственост или договор за наем на помещенията на данъчния склад; 8. скица на недвижимия имот; 9. план на помещенията на данъчния склад; 10. годишните финансови отчети за предходните три години, заверени от регистриран одитор или от специализирано одиторско предприятие по смисъла на Закона за независимия финансов одит, в случай че лицето осъществява дейност повече от две години, и междинен финансов отчет, съставен към края на месеца, предхождащ месеца на подаване на заявлението; 11. техническа документация за използваните автоматизирани системи за отчетност; 12. технологична схема на производствения процес, разходни норми, максимални стойности на технологични загуби, техническа спецификация; 13. бизнес план, който съдържа информация за: а) вида на акцизните стоки, които ще се произвеждат или съхраняват в данъчния склад; б) средномесечното прогнозно количество на акцизните стоки, които ще се складират - по видове стоки и акцизни ставки; в) максималното прогнозно количество на акцизните стоки, които в един и същ момент ще бъдат в движение под режим на отложено плащане - по видове стоки и акцизни ставки; г) производствения капацитет за акцизни стоки и максималния складов капацитет за съхраняване на акцизни стоки - по видове стоки и акцизни ставки; д) средномесечния прогнозен размер на дължимия акциз - по видове стоки и акцизни ставки; 14. спесимени на подписите на лицата по ал. 1, т. 8.

(3) С едно заявление може да се поиска издаването на лицензи за управление на повече от един данъчен склад.

Чл. 49. (1) Когато представените документи по чл. 48, ал. 2 не отговарят на изискванията или предоставената информация е недостатъчна, органът по чл. 48, ал. 1 в 14-дневен срок от получаване на заявлението уведомява заявителя и му определя срок за отстраняване на нередовностите или предоставяне на допълнителна информация 14 дни считано от получаването на уведомлението.

(2) В срока, определен по ал. 1, заявителят трябва да отстрани нередовностите или да представи необходимата допълнителна информация, като при неизпълнение на това задължение органът по чл. 48, ал. 1 отказва искания лиценз.

(3) След отстраняването на нередовностите или предоставянето на исканата допълнителна информация органът по чл. 48, ал. 1 разглежда заявлението и приложените към него документи и се произнася по искането в срок до два месеца от датата на подаването му.

Чл. 50. (1) В срока по чл. 49, ал. 3 директорът на Агенция “Митници” издава лиценз за управление на данъчен склад за производство и/или за складиране на акцизни стоки или мотивиран отказ.

(2) За всеки данъчен склад се издава отделен лиценз.

(3) Издаденият лиценз или отказът за издаване на лиценз подлежи на обжалване по реда на Закона за административното производство. Непроизнасянето в срок се смята за отказ за издаване на лиценз.

Чл. 51. (1) Лицензът съдържа: 1. наименованието на органа, който го издава; 2. идентификационния номер на лицензирания складодържател; 3. идентификационния номер на данъчния склад; 4. фактическите и правните основания за издаването му; 5. фирмата, седалището и адреса на управление, БУЛСТАТ и данъчния номер на лицензирания складодържател; 6. адреса на данъчния склад; 7. описание на дейностите, които ще се осъществяват в данъчния склад, и вида на акцизните стоки; 8. вида и размера на обезпечението; 9. трите имена и единния граждански номер на лицата, представляващи лицензирания складодържател, както и на други лица, упълномощени да подписват придружителните административни документи; 10. датата на издаване и подпис на лицето, издало лиценза.

(2) Лицензът за управление на данъчен склад поражда действие след представяне на обезпечението.

(3) Правото за прилагане на режим отложено плащане на акциз възниква от датата на връчването на лиценза.

Чл. 52. Лицензираният складодържател е длъжен да: 1. не допуска пълният размер на акциза, който е възникнал или който би могъл да възникне при прилагане на режима отложено плащане на акциз, да надвиши размера на предоставеното обезпечение; 2. уведомява митническите органи за всички промени в обстоятелствата, при които е издаден лицензът за управление на данъчния склад, в 14-дневен срок от настъпването им, като представя необходимите документи; 3. осигурява безпрепятствен достъп на митническите органи до всички помещения и цялата територия на данъчния склад и да им осигури помещение за извършването на проверките; 4. спазва всички специфични изисквания за производството, складирането и движението на акцизните стоки; 5. води отделна документална отчетност по видове дейности и по видове акцизни стоки.

Чл. 53. (1) Действието на лиценза за управление на данъчен склад се прекратява: 1. при прекратяване на юридическото лице или при смърт на физическото лице - едноличен търговец; 2. по писмено искане от лицензирания складодържател; 3. при отнемане на лиценза.

(2) Лицензът за управление на данъчен склад се отнема, когато: 1. лицензираният складодържател престане да отговаря на условията по чл. 47, или

2. в определените срокове не се представи ново обезпечение, изисквано в случаите, когато е определен нов размер на обезпечението или когато обезпечението е престанало да бъде валидно.

(3) Лицензът се прекратява с решение на директора на Агенция “Митници”, което подлежи на обжалване по реда на Закона за административното производство.

Чл. 54. (1) В Агенция “Митници” се води регистър на лицензираните складодържатели и на данъчните складове.

(2) Регистърът съдържа: 1. идентификационен номер на лицензирания складодържател; 2. идентификационен номер на данъчния склад; 3. наименование, седалище и адрес на управление, БУЛСТАТ и данъчен номер на лицензирания складодържател; 4. адрес на данъчния склад; 5. видовете акцизни стоки, които могат да бъдат произвеждани и/или съхранявани в данъчния склад; 6. дата на издаване на лиценза; 7. дата на прекратяване действието на лиценза.

(3) На вписване в регистъра подлежат и всички настъпили последващи промени в обстоятелствата по ал. 2.

(4) Формата на регистъра по ал. 1 се определя с правилника за прилагане на закона.

Чл. 55. Всеки лицензиран складодържател има право да получава информация от регистрите по чл. 24, ал. 5 и чл. 54 по ред, определен с правилника за прилагане на закона.

Раздел III

Регистрация на специализирани малки обекти за дестилиране и на обекти за винопроизводство на малки винопроизводители Чл. 56. (1) На задължителна регистрация по този закон подлежат: 1. специализираните малки обекти за дестилиране; 2. обектите за винопроизводство на малки винопроизводители.

(2) За регистрираните обекти по ал. 1 Агенция “Митници” води регистър, който съдържа следната информация: 1. идентификационен номер на обекта; 2. наименование, седалище и адрес на управление, БУЛСТАТ и данъчен номер на лицето; 3. адрес на обекта; 4. видовете акцизни стоки, които могат да бъдат произвеждани; 5. дата на регистрация; 6. дата на прекратяване на регистрацията.

(3) Формата на регистъра по ал. 2 се определя с правилника за прилагане на закона.

Чл. 57. (1) Собственици или наематели на обект по чл. 56, ал. 1 могат да бъдат само несвързани лица, регистрирани по Търговския закон или по Закона за кооперациите.

(2) Лицата по ал. 1 подават искане за регистрация на обекта до началника на митницата по местонахождение на обекта преди започване на дейността.

(3) Към искането по ал. 2 се прилагат: 1. оригинал или нотариално заверено копие на решението за съдебна регистрация и на удостоверението за актуално съдебно състояние; 2. техническа справка за откритите и закритите производствени обекти или складове с посочена квадратура и местонахождението им, пълно описание на технологичното оборудване, включително съдовете, техния обем и техническото средство за измерване на произведеното количество и алкохолно съдържание по обем; 3. оригинал или нотариално заверено копие на документ, удостоверяващ въвеждането на обекта в експлоатация, издаден по реда на Закона за устройство на територията; 4. оригинал или нотариално заверено копие на санитарното разрешение за въвеждане в редовна експлоатация на производствения обект, издадено от директора на съответната регионална инспекция за опазване и контрол на общественото здраве; 5. заверени от лицето копия на картата за идентификация по регистъра БУЛСТАТ и на удостоверението за данъчна регистрация; 6. лиценз, разрешение или регистрация, когато това се изисква по закон; 7. декларация, че обектът отговаря на изискванията на чл. 4, т. 8 и 9; 8. списък с трите имена и единния граждански номер на лицата, които водят производствения процес (отговорници на обектите) и отговарят на изискванията на Закона за виното и спиртните напитки и нормативните актове за прилагането му.

(4) Въз основа на искането и приложените документи по ал. 3 началникът на митницата в срок 14 дни от подаването на документите, съответно от отстраняването на непълнотите по тях, издава удостоверение за регистрация или отказва с мотивирано решение издаването му. Непроизнасянето в срок се смята за изричен отказ за издаване на акта.

(5) Регистрираното лице е длъжно да уведоми писмено началника на митницата за всяка промяна на данните в искането в 14-дневен срок от настъпването й.

Чл. 58. Органът по чл. 57, ал. 2 прекратява регистрацията: 1. по молба на регистрираното лице; 2. при прекратяване или ликвидация на регистрираното лице; 3. по своя инициатива, когато регистрираното лице не отговаря на изискванията по този закон.

Раздел IV

Производство на акцизни стоки Чл. 59. (1) Производство на акцизни стоки е всякакъв вид обработка или преработка, включително смесване, на всякакъв вид суровини, материали и/или продукти, в резултат на което се получават или опаковат акцизни стоки.

(2) За производство на акцизни стоки се смята и всяка дейност по пренос, транзитен пренос, съхраняване, разпределение и доставка на природен газ по смисъла на Закона за енергетиката.

(3) Не се смятат за производство на акцизни стоки дейностите и операциите по ал. 1 със стоки по чл. 2, т. 4 и 5, за които е заплатен акциз.

Чл. 60. (1) Производството на стоки по чл. 2, т. 1, 2 и 3 се извършва само в данъчен склад.

(2) Алкохолни напитки с код по КН 2208 (ракии) могат да се произвеждат и в регистрирани специализирани малки обекти за дестилиране.

(3) Вино може да се произвежда и в регистрирани обекти за винопроизводство на малки винопроизводители.

(4) Алинеи 1, 2 и 3 не се прилагат за производството на вино и други ферментирали напитки от плодове и грозде - собствено производство, предназначени само за лично потребление на физическото лице или на неговото семейство.

(5) Алинея 1 не се прилага за енергийните продукти по чл. 13, за които в чл. 32 и 33 не са определени акцизни ставки.

(6) Видът на продуктите по ал. 5 и допустимите обработки се определят в правилника за прилагане на закона.

Чл. 61. (1) Производителите на стоки по чл. 2 са длъжни да използват в производството средства за измерване, отговарящи на изискванията на Закона за измерванията и нормативните актове по прилагането му.

(2) Специфичните изисквания и контролът върху средствата за измерване по ал. 1 се определят от министъра на финансите.

Чл. 62. (1) Производителите на бензин, газьол и керосин са длъжни за всяка произведена партида да: 1. определят обема в литри; 2. издават анализен сертификат, съдържащ показателя плътност при 15 °С (кг/м3).

(2) При внасянето на стоки по ал. 1 анализният сертификат по ал. 1, т. 2 се представя за всяка партида.

(3) Обемът се привежда към сравнителна температура 15 °С чрез измерване на теглото в килограми и преизчисляването му в литри на базата на плътността при 15 °С.

(4) Плътността при 15 °С се определя в съответствие с методите БДС EN ISO 3675 или БДС EN ISO 12185 и с таблиците съгласно БДС ISO 91-1.

(5) Стойностите на началното екстрактно съдържание, изразено в градуси Плато, на бутилираното и наливното пиво се удостоверяват с анализен сертификат.

Чл. 63. Лицата, лицензирани да осъществяват дейностите по чл. 59, ал. 2, са длъжни да използват уреди, отговарящи на изискванията на Закона за енергетиката и нормативните актове по прилагането му.

Чл. 64. (1) Производителите на тютюневи изделия и на бутилирани алкохолни напитки с код по КН 2208 и с алкохолно съдържание, превишаващо 15 % vol, предназначени за реализация на вътрешния пазар, са длъжни да поставят бандерол върху потребителската опаковка. Поставянето на бандерола се извършва в данъчен склад на производителя.

(2) Лицата, които внасят на територията на страната стоки по ал. 1, са длъжни да осигурят поставянето на бандерол върху потребителската опаковка по един от следните начини: 1. при производителя - извън територията на страната, или

2. в данъчен склад, или

3. в склад под митнически контрол.

(3) Бандеролът се поставя върху потребителската опаковка по начин, който да гарантира, че употребата на стоката е невъзможна без неговото унищожаване чрез разкъсване.

(4) Върху бандерола са обозначени серията, номерът, други трайни знаци и символи. Върху бандерола на тютюневите изделия се обозначава и продажната цена.

(5) Образците на бандерол се утвърждават със заповед на министъра на финансите, която се обнародва в “Държавен вестник”.

(6) Бандеролите се заявяват, отпечатват, закупуват, разпространяват и поставят по ред и начин, определени от министъра на финансите.

(7) Лицата по ал. 1 и 2 заявяват необходимото количество бандероли пред компетентното митническо учреждение, което предава бандеролите на заявителите в срок 30 дни от заявяването им.

(8) Бандеролите за тютюневите изделия се заявяват по определената цена от Министерския съвет, съответно по последната регистрирана цена съгласно установения ред.

Раздел V

Складиране на акцизни стоки Чл. 65. (1) Складирането на акцизни стоки под режим отложено плащане на акциз включва поставянето и съхраняването на акцизни стоки в данъчен склад.

(2) В данъчен склад могат да бъдат складирани акцизни стоки, които са: 1. произведени в същия данъчен склад; 2. внесени и са придобили митнически статут на местни стоки; 3. транспортирани под режим отложено плащане на акциз от друг данъчен склад.

(3) Складиране се допуска само за акцизни стоки, собственост на: 1. лицензиран складодържател, или

2. лице - вложител, регистрирано по Закона за данък върху добавената стойност.

Чл. 66. (1) Лицензираният складодържател е длъжен да складира стоките, като ги разграничава по видове и вложители, включително разграничение на стоките, за които е заплатен или не е заплатен акциз.

(2) Складиране в данъчен склад на акцизни стоки, които не са предмет на облагане с акциз, не се допуска, с изключение на получените при производство на енергийни продукти.

Раздел VI

Движение на акцизни стоки Чл. 67. Движението на акцизни стоки под режим отложено плащане на акциз включва: 1. транспортирането на акцизни стоки от данъчен склад до друг данъчен склад или до освободен от акциз краен потребител; 2. транспортирането на акцизни стоки от данъчен склад до гранично митническо учреждение с цел износ; 3. транспортирането на акцизни стоки под митнически режим допускане за свободно обращение до данъчен склад.

Чл. 68. (1) При движение на акцизни стоки под режим отложено плащане на акциз стоките задължително се съпровождат от придружителен административен документ.

(2) Придружителният административен документ се издава в 5 екземпляра, както следва: 1. при извеждането на стоките от данъчния склад към друг данъчен склад или към освободен от акциз краен потребител - от лицензирания складодържател - изпращач; 2. при извеждането на стоките от данъчния склад към гранично митническо учреждение с цел износ - от лицензирания складодържател - изпращач; 3. при поставянето на стоките под митнически режим допускане за свободно обращение - от лицензирания складодържател - титуляр на режима допускане за свободно обращение.

Чл. 69. (1) В случаите по чл. 68, ал. 2, т. 1 първият екземпляр на придружителния административен документ се съхранява от изпращача, вторият, третият и четвъртият екземпляр съпровождат стоките, а петият екземпляр се изпраща до компетентното митническо учреждение по местонахождението на склада на изпращача.

(2) Вторият, третият и четвъртият екземпляр на придружителния административен документ се заверяват при получаването на стоките от лицензирания складодържател - получател, или от освободения от акциз краен потребител.

(3) Вторият екземпляр се съхранява от лицето по ал. 2. Третият екземпляр се връща на изпращача, а четвъртият екземпляр се изпраща до компетентното митническо учреждение по местонахождението на склада на получателя или на освободения от акциз краен потребител.

Чл. 70. (1) В случаите по чл. 68, ал. 2, т. 2 първият екземпляр на придружителния административен документ се съхранява от изпращача, вторият, третият и четвъртият екземпляр съпровождат стоките, а петият екземпляр се изпраща до компетентното митническо учреждение по местонахождението на склада.

(2) Вторият, третият и четвъртият екземпляр на придружителния административен документ се заверяват от граничното митническо учреждение, което задържа втория екземпляр.

(3) Третият и четвъртият екземпляр се връщат на изпращача, като третият екземпляр се съхранява от него, а четвъртият екземпляр се изпраща до компетентното митническо учреждение по местонахождението на склада.

Чл. 71. (1) В случаите по чл. 68, ал. 2, т. 3 първият екземпляр на придружителния административен документ се съхранява от лицето - титуляр на режима допускане за свободно обращение, а вторият, третият и четвъртият екземпляр съпровождат стоките. Петият екземпляр се задържа от митническото учреждение, оформило режима.

(2) Вторият, третият и четвъртият екземпляр на придружителния административен документ се заверяват от лицензирания складодържател при получаването на стоките в склада.

(3) Първият и вторият екземпляр се съхраняват от лицето по ал. 2. Третият екземпляр се изпраща до митническото учреждение, оформило режима, а четвъртият екземпляр - до компетентното митническо учреждение по местонахождението на склада.

Чл. 72. (1) Поправки и добавки в придружителен административен документ не се разрешават. Погрешно съставен придружителен административен документ се анулира и се съставя нов.

(2) Образецът, формата и реквизитите на придружителния административен документ се определят с правилника за прилагане на закона.

(3) Придружителният административен документ се отразява в регистъра “Дневник за складовата наличност” в данъчния период, за който е издаден, съответно получен.

(4) Придружителният административен документ се съхранява от издателя му и от получателя и е на разположение на контролните органи за срок 5 години.

Чл. 73. Екземплярите на придружителния административен документ се представят в компетентното митническо учреждение на изпращача, съответно на получателя, в 15-дневен срок от напускането, съответно от получаването на стоките.

Чл. 74. Лицензираният складодържател - изпращач или титуляр на режима допускане за свободно обращение, е задължен за дължимия акциз за изпратените или внесените стоки, посочени в придружителния административен документ, с изключение на следните случаи: 1. при преместване на стоките в друг данъчен склад или до освободен от акциз краен потребител - когато в 15-дневен срок, включително датата на напускане на склада, складодържателят е получил третия екземпляр на придружителния административен документ, заверен от складодържателя - получател, или освободения от акциз краен потребител, придружен със заверено от освободения от акциз краен потребител копие на удостоверението за освобождаване от акциз; 2. при извеждане на стоките от данъчния склад към гранично митническо учреждение с цел износ - когато в 15-дневен срок, включително датата на напускане на склада, четвъртият екземпляр е получен в компетентното митническо учреждение по местонахождението на склада; 3. при поставяне на стоките под митнически режим допускане за свободно обращение - когато в 15-дневен срок, включително датата на оформяне на режима, третият екземпляр е получен в митническото учреждение, оформило режима.

Чл. 75. Лицензираният складодържател - получател, и освободеният от акциз краен потребител са задължени за дължимия акциз за получените стоки, посочени в придружителния административен документ.

Чл. 76. Когато екземплярите на придружителния административен документ се получат след сроковете по чл. 74, лицензираният складодържател - изпращач или титуляр на режима допускане за свободно обращение, коригира размера на дължимия акциз, възникнал вследствие на прилагането на чл. 75 през данъчния период, в който е получил придружителния административен документ, по ред и начин, определени в правилника за прилагане на закона.

Глава пета

ОБЕЗПЕЧЕНИЯ

Раздел I

Обезпечение при режим отложено плащане на акциз Чл. 77. (1) Лицензираният складодържател трябва да предостави обезпечение пред митническите органи, за да осигури заплащането на акциза, който може да възникне за стоките под режим отложено плащане на акциз.

(2) Размерът на обезпечението трябва да бъде определен така, че във всеки момент да покрива пълния размер на акциза, който е възникнал или би могъл да възникне при прилагането на режима отложено плащане на акциз.

Чл. 78. (1) Размерът на обезпечението по чл. 77 се определя като сума от: 1. тридесет на сто от размера на акциза за средномесечното количество на складираните стоки - по видове стоки; 2. десет на сто от размера на акциза за средномесечното количество на складираните стоки: а) за количествата съхраняван суров дестилат, включен в код по КН 2208 20 40 0, произведен в същия склад, или б) за задължителните количества по Закона за задължителните запаси от нефт и нефтопродукти, складирани в лицензиран данъчен склад; 3. сто и петдесет на сто от размера на акциза, дължим за средномесечното количество на освободените за потребление стоки; 4. двадесет на сто от размера на акциза за средномесечното количество стоки в движение под режим отложено плащане на акциз.

(2) Показателите “средномесечно количество на складираните стоки”, “средномесечно количество на освободените за потребление стоки” и “средномесечно количество стоки в движение под режим отложено плащане на акциз” се изчисляват по ред, определен в правилника за прилагане на закона.

(3) По искане на лицензирания складодържател може да бъде определен размер на обезпечението, по-висок от размера по ал. 1.

Чл. 79. При промяна на обстоятелствата, които са от значение за определяне размера на обезпечението, може да бъде определен нов размер на обезпечението.

Чл. 80. (1) Обезпечението по чл. 77 може да бъде учредено с депозит в пари или с банкова гаранция по реда на Закона за митниците и правилника за прилагането му.

(2) Обезпеченията се приемат в български левове.

(3) Не се дължи лихва върху обезпечението, учредено с депозит в пари.

Чл. 81. (1) Промяна на вида или размера на обезпечението се извършва с решение на директора на Агенция “Митници”, което е неразделна част от издадения лиценз за управление на данъчния склад.

(2) Лицензираният складодържател е длъжен в 30-дневен срок от връчването на решението по ал. 1 да предостави новото обезпечение.

(3) В 30-дневен срок обезпечението се освобождава с решение на директора на Агенция “Митници”, след като задължението за заплащане на акциз е погасено или е отпаднало.

(4) В тридневен срок от подаване на искането за освобождаване на обезпечението органът по ал. 1 издава или мотивирано отказва да издаде решението по ал. 3.

Раздел II

Други обезпечения Чл. 82. (1) При поставяне на стоки под митнически режим с отложено плащане или при временно складиране на стоки пълният размер на дължимия акциз се обезпечава с депозит в пари или с банкова гаранция по определения със Закона за митниците и правилника за прилагането му ред за обезпечаване на митните сборове.

(2) При транзит на стоки акцизът се обезпечава в размерите и по реда за обезпечаване на митните сборове.

(3) Лицето, получило разрешение за откриване и управление на склад под митнически контрол (складодържател) по смисъла на Закона за митниците, е солидарно отговорно с вложителя на стоките в склада за дължимия акциз при отклонение на стоките от митническия режим по време на тяхното съхраняване в склада.

Чл. 83. (1) Лицата, заявили бандероли за чуждестранни стоки, представят пред митническите органи обезпечение в пълния размер на акциза преди получаването на бандеролите.

(2) Разпоредбата на ал. 1 не се прилага за лицензираните складодържатели.

(3) Обезпечението по ал. 1 може да бъде учредено с депозит в пари или с банкова гаранция. Обезпеченията се приемат в български левове.

(4) Когато обезпечението по ал. 1 е учредено с банкова гаранция, тя трябва да бъде със срок на валидност не по-малък от 90 дни, считано от датата на получаване на бандеролите.

(5) Не се дължи лихва върху обезпечението, учредено с депозит в пари.

(6) След изтичането на 60 дни, считано от датата на получаване на бандеролите по ал. 1, митническите органи предприемат действия за усвояване на представеното обезпечение в размера на дължимия акциз.

(7) В 30-дневен срок обезпечението по ал. 1 се освобождава при заплащане на пълния размер на акциза за получените бандероли.

Глава шеста

ДОКУМЕНТАЦИЯ И ОТЧЕТНОСТ

Раздел I

Данъчни документи Чл. 84. (1) Данъчни документи по смисъла на този закон са: 1. акцизен данъчен документ; 2. известие към акцизен данъчен документ.

(2) Акцизен данъчен документ се издава на датата, на която акцизът е станал дължим по смисъла на чл. 20, ал. 1, с изключение на случаите по чл. 20, ал. 2, т. 5.

(3) Данъчните документи се издават най-малко в два екземпляра.

(4) Издадените данъчни документи се отразяват в счетоводството и в регистъра на издателя за данъчния период, през който са издадени.

(5) Поправки и добавки в данъчни документи не се разрешават. Погрешно съставени или поправени данъчни документи се анулират. Тези документи не се унищожават, а всички екземпляри от тях се съхраняват при лицето, издало документа.

(6) В случаите по ал. 5 се издават нови данъчни документи.

(7) Данъчните документи, издавани по реда на този закон, се съхраняват за срок 5 години от изтичането на данъчния период, за който се отнасят.

(8) При кражба, загубване, повреждане или унищожаване на данъчни документи лицето незабавно уведомява писмено съответното компетентно митническо учреждение за тези обстоятелства.

(9) Данъчните документи могат да се издават ръчно и автоматизирано.

Чл. 85. (1) Данъчните документи са частни писмени документи, издавани от лицензиран складодържател или от регистрирано по този закон лице, за удостоверяване възникването на задължение за заплащане и за начисляване на акциз.

(2) Освен реквизитите по чл. 7 от Закона за счетоводството данъчните документи задължително съдържат: 1. десетразряден номер на документа, съдържащ само арабски цифри; 2. гриф “оригинал” на първия екземпляр; 3. вид на акцизната стока, количество, основа за облагане с акциз и акцизната ставка; 4. размер на начисления акциз - на отделен ред; 5. основание за възникване на задължението за начисляване на акциз.

Чл. 86. (1) Изменението на размера на начисления акциз по издаден акцизен данъчен документ се документира с известие към документа, като се посочва и основанието за изменение. Известие се издава само към издаден акцизен данъчен документ.

(2) Известието е: 1. акцизно дебитно известие - данъчен документ, с който се отразява увеличението на начисления акциз по издаден акцизен данъчен документ; 2. акцизно кредитно известие - данъчен документ, с който се отразява намалението на начисления акциз по издаден акцизен данъчен документ.

(3) Реквизитите, които трябва да съдържа данъчното известие, са: 1. всички задължителни реквизити за акцизния данъчен документ; 2. допълнително отбелязване “акцизно дебитно известие” или “акцизно кредитно известие”; 3. основание за изменението, както и номерът и датата на акцизния данъчен документ, към който е издадено известието.

Раздел II

Други документи Чл. 87. (1) Акцизната декларация е документ, в който лицензираният складодържател или регистрираното лице декларира за всеки данъчен период определена информация, свързана с неговата дейност, която е основание за възникване на права и задължения.

(2) Декларацията по ал. 1 се подава за всеки данъчен склад, съответно за всеки специализиран малък обект за дестилиране или обект за винопроизводство на малък винопроизводител, в компетентното митническо учреждение по местонахождението на склада или обекта в 14-дневен срок от изтичането на данъчния период, за който се отнася.

(3) Лицензираните складодържатели и регистрираните лица подават акцизна декларация и в случаите, когато не е начислен акциз за данъчния период.

(4) При наличие на извънредни обстоятелства и по искане на лицензирания складодържател или регистрираното лице компетентното митническо учреждение може да удължи срока за подаване на акцизната декларация до изтичането на следващия данъчен период.

Чл. 88. (1) Лицензираният складодържател и регистрираното лице по този закон водят задължително регистър “Дневник на складовата наличност”.

(2) В регистъра по ал. 1 се отразяват произведените и/или складираните акцизни стоки, стоките, поставени под режим движение с отложено плащане на акциз, и стоките, освободени за потребление.

(3) Лицензираният складодържател е длъжен да подава заедно с акцизната декларация за данъчния период информацията от регистъра по ал. 2 на магнитен носител по параметри, определени в правилника за прилагане на закона, както и копие от регистъра по ал. 1, освен в случаите, предвидени в правилника за прилагане на закона.

(4) Лицензираният складодържател може да подаде акцизната декларация и информацията от регистъра по ал. 2 за съответния данъчен период и по електронен път при условията и по реда на Данъчния процесуален кодекс. В този случай ал. 3 не се прилага.

(5) Данните в регистъра “Дневник на складовата наличност” трябва да бъдат счетоводно отчетени по установения ред в счетоводната система на лицата по ал. 1.

Чл. 89. Удостоверение за освобождаване от акциз е документ, издаден от компетентното митническо учреждение, с който се удостоверява, че определено лице е освободен от акциз краен потребител.

Чл. 90. Образецът, формата и реквизитите на документите по тази глава се определят с правилника за прилагане на закона.

Глава седма

ОГРАНИЧЕНИЯ И ЗАБРАНИ Чл. 91. Забранява се производството на акцизните стоки по чл. 2, т. 1, 2 и 3 извън данъчен склад, освен когато този закон предвижда друго.

Чл. 92. (1) Забранява се продажбата на дребно на акцизни стоки от данъчен склад.

(2) Алинея 1 не се прилага за лицензирани складодържатели, които извършват зареждане на втечнен нефтен газ (LPG) в бутилки, различни от бутилките за газови уредби на автомобили.

Чл. 93. (1) Лицензираните складодържатели на енергийни продукти са длъжни да маркират всички видове газьол с кодове по КН от 2710 19 41 0 до 2710 19 49 0 и керосин с кодове по КН 2710 19 21 0 и 2710 19 25 0, които се облагат със ставка, по-ниска от ставката за моторно гориво.

(2) Маркирането по ал. 1 на митническата територия на страната се извършва само в данъчен склад в присъствието на митнически орган при условия и по ред, определени с правилника за прилагане на закона.

Чл. 94. (1) Забранява се тежки горива и маркиран газьол и керосин да се съдържат във: 1. резервоара за гориво на моторни превозни средства, на частни плавателни съдове и частни въздухоплавателни средства; 2. резервоари на станции за зареждане с горива, помпи за зареждане на моторни превозни средства или на частни плавателни съдове и частни въздухоплавателни средства.

(2) Алинея 1, т. 2 не се прилага за станции, които са за зареждане само на моторни превозни средства, използвани за селско и горско стопанство, за овощарски и рибовъдни дейности, за стационарни мотори и за извънпътни превозни средства.

Чл. 95. (1) Забранява се пълненето на втечнен нефтен газ (LPG) в бутилки, различни от бутилките за газови уредби за автомобили, в станции за зареждане на моторни превозни средства.

(2) Продажбата и съхраняването на втечнен нефтен газ (LPG) в бутилки, различни от бутилките за газови уредби за автомобили, в станции за зареждане на моторни превозни средства се допуска само когато бутилките са напълнени в съответни заводи за пълнене на бутилки и/или в самостоятелни, оторизирани пунктове за пълнене на бутилки с втечнен нефтен газ (LPG) извън териториите на станциите за зареждане на моторни превозни средства. Бутилките трябва да са защитени с термосвиваеми капачки, които се разрушават преди употреба и носят фирмения знак на съответния производител.

Чл. 96. Забраняват се всякакви действия, вследствие на които се намалява или премахва действието на маркера.

Чл. 97. (1) Денатурирането на етилов алкохол на митническата територия на страната се извършва само в данъчен склад.

(2) Денатурирането по ал. 1 се извършва в присъствието на митнически орган при условия и по ред, определени с правилника за прилагане на закона.

(3) Видът и количеството на веществата за денатуриране се определят в правилника за прилагането на закона.

Чл. 98. Забранява се извличането изцяло или частично на денатуриращи средства, както и всякакви други действия, вследствие на които се намалява или премахва действието на денатуриращите вещества.

Чл. 99. (1) Забранява се облепването на бутилирани алкохолни напитки с код по КН 2208 с бандероли, на които е указано количество хектолитри чист алкохол, измерено при температура 20 °С, по-ниско от действителното количество хектолитри чист алкохол, измерено при температура 20 °С в съответната бутилка.

(2) Забранява се продажбата на тютюневи изделия на цена, различна от продажната цена, изписана върху бандерола.

(3) Забранява се етикетирането на бира с етикети, на които е указано начално екстрактно съдържание, измерено в градуси Плато, по-ниско от действителното.

Чл. 100. (1) Бутилираните алкохолни напитки с код по КН 2208 и с алкохолно съдържание, превишаващо 15 % vol, и тютюневите изделия, предназначени за местния пазар, се продават само облепени с бандерол.

(2) Редът и начинът за въвеждане на бандеролите се определят от Министерския съвет.

Чл. 101. (1) Забранява се продажбата на наливни (небутилирани) алкохолни напитки с код по КН 2208 и с алкохолно съдържание, превишаващо 15 % vol.

(2) Разпоредбата на ал. 1 не се отнася за продажба между лицензирани складодържатели на алкохолни напитки.

(3) Забранява се продажбата на алкохолни напитки с код по КН 2208 и с алкохолно съдържание, превишаващо 15 % vol, в пластмасови опаковки (бутилки).

(4) Разпоредбата на ал. 3 не се прилага за продажба на алкохолни напитки в опаковки (бутилки) до 0,5 литра.

Глава осма

КОНТРОЛ Чл. 102. (1) Контролът върху акцизните стоки, включително върху тези под режим отложено плащане на акциз, се осъществява от митническите органи.

(2) Контролът включва проверки на лицензираните складодържатели, регистрираните по закона лица, освободените от акциз крайни потребители, както и всички други лица, извършващи дейности с акцизни стоки.

(3) Митническите органи имат право да инсталират технически устройства за осъществяване на контрол върху движението и използването на акцизни стоки.

(4) Митническите органи имат право да вземат проби от горивото в резервоарите на моторните превозни средства.

Чл. 103. Контролът се осъществява чрез физическа проверка на количеството и другите данни и показатели, имащи значение за акцизното облагане, както и на счетоводната и търговската документация на проверяваните лица.

Чл. 104. (1) За установяването и събирането на дължимия акциз, както и за производството по издаване, обжалване и изпълнение на съответните актове, както и по издаване на другите данъчни актове, включително и по издаване на удостоверения за наличието или липсата на задължения по този закон, се прилага Данъчният процесуален кодекс, доколкото друго не е предвидено в този закон.

(2) При осъществяване на правомощията по ал. 1 митническите органи имат правата и задълженията на данъчни органи.

(3) Директорът на Агенция “Митници”, директорите на регионалните митнически дирекции и началниците на митниците имат правомощията съответно на главен, регионален и териториален данъчен директор.

Чл. 105. Държавните и местните органи са длъжни при поискване от страна на орган на митническата администрация да оказват своевременно съдействие при проверката и издирването на обстоятелства или установяването на факти, пряко свързани с правата или задълженията на данъчнозадължените по този закон лица.

Чл. 106. (1) Митническата администрация има право да използва информация от данъчна или митническа администрация на друга страна, получена в резултат на официално запитване, при определяне задълженията на лицата, извършващи дейности с акцизни стоки, както и да използва тази информация като доказателство в административни и съдебни производства.

(2) Събраната по реда на ал. 1 информация се смята за ново обстоятелство при определянето на правата и задълженията на данъчнозадължените по този закон лица и може да послужи за преразглеждане на влезли в сила акцизни данъчни задължения, когато не са изтекли сроковете за образуване на производството по издаване на данъчните ревизионни актове, предвидени в Данъчния процесуален кодекс.

Чл. 107. Министърът на финансите издава наредба за вземането на проби и методите за анализ за целите на контрола върху акцизните стоки.

Глава девета

АДМИНИСТРАТИВНОНАКАЗАТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ Чл. 108. (1) Лице, което е задължено и не се регистрира по този закон, се наказва с имуществена санкция в размер от 500 до 3000 лв.

(2) В случаите по ал. 1 освен наказанието лицето дължи и сумата на неначисления акциз за произведените акцизни стоки до датата на установяване на нарушението.

Чл. 109. (1) Лице, което наруши разпоредбата на чл. 60, се наказва с глоба в размер от 1000 до 3000 лв. - за физическите лица, и с имуществена санкция в размер от 2000 до 6000 лв. - за юридическите лица и едноличните търговци.

(2) При повторно нарушение по ал. 1 глобата е в размер от 2000 до 6000 лв., а имуществената санкция - от 4000 до 12 000 лв.

(3) В случаите по ал. 1 и 2 освен наказанието лицето дължи и сумата на неначисления акциз за произведените акцизни стоки до датата на установяване на нарушението.

Чл. 110. (1) Лице, което не подаде акцизна декларация в срока по чл. 87, ал. 2, се наказва с имуществена санкция в размер от 500 до 2500 лв.

(2) При повторно нарушение по ал. 1 имуществената санкция е в размер от 1000 до 5000 лв.

(3) Лице, което не спази срока за уведомяване по чл. 57, ал. 5, се наказва с имуществена санкция в размер от 300 до 2000 лв.

(4) При повторно нарушение по ал. 3 имуществената санкция е в размер от 600 до 4000 лв.

Чл. 111. (1) Лице, което не спази срока за уведомяване по чл. 52, т. 2, се наказва с имуществена санкция в размер от 500 до 2500 лв.

(2) Лице, което не спази срока по чл. 73, се наказва с имуществена санкция в размер от 500 до 2500 лв.

(3) При повторно нарушение по ал. 1 и 2 имуществената санкция е в размер от 1000 до 5000 лв.

Чл. 112. (1) Лице, което, като е задължено, не начисли акциз, се наказва с имуществена санкция в двоен размер на неначисления акциз, но не по-малко от 500 лв.

(2) При повторно нарушение по ал. 1 имуществената санкция е в двойния размер на неначисления акциз, но не по-малко от 1000 лв.

(3) При нарушение по ал. 1 и 2, когато лицето е начислило данъка в периода, следващ периода, през който акцизът е следвало да бъде начислен, имуществената санкция е в размер 25 на сто от акциза, но не по-малко от 200 лв.

Чл. 113. (1) Лице, което не отрази издаден или получен данъчен документ или придружителен административен документ в счетоводството си или в регистъра “Дневник за стоковите наличности”, или в акцизната декларация за съответния данъчен период, или използва в счетоводството си документи с невярно съдържание, подправени или неистински документи, водещи до определяне на дължимия акциз в по-малък размер или на акциза за възстановяване в по-голям размер, се наказва с имуществена санкция в размер от 200 до 10 000 лв.

(2) При повторно нарушение по ал. 1 размерът на имуществената санкция е от 500 до 20 000 лв.

Чл. 114. Лице, което наруши разпоредбата на чл. 61, се наказва с имуществена санкция в размер от 5000 до 10 000 лв., а при повторно нарушение - от 10 000 до 50 000 лв.

Чл. 115. Лице, което наруши разпоредбата на чл. 92, се наказва с имуществена санкция в размер от 2000 до 5000 лв., а при повторно нарушение - от 4000 до 10 000 лв.

Чл. 116. Лице, което наруши разпоредбата на чл. 93, се наказва с имуществена санкция в размер от 5000 до 10 000 лв., а при повторно нарушение - от 10 000 до 50 000 лв.

Чл. 117. (1) Лице, което наруши разпоредбата на чл. 94, се наказва с глоба в размер от 100 до 300 лв. - за физическите лица, и с имуществена санкция в размер от 3000 до 10 000 лв. - за юридическите лица и едноличните търговци.

(2) При повторно нарушение по ал. 1 глобата е в размер от 200 до 600 лв., а имуществената санкция - от 6000 до 20 000 лв.

Чл. 118. (1) Лице, което наруши разпоредбата на чл. 95, се наказва с глоба в размер от 1000 до 3000 лв. - за физическите лица, и с имуществена санкция в размер от 3000 до 10 000 лв. - за юридическите лица и едноличните търговци.

(2) При повторно нарушение по ал. 1 глобата е в размер от 2000 до 6000 лв., а имуществената санкция - от 6000 до 20 000 лв.

Чл. 119. (1) Лице, което наруши разпоредбите на чл. 96, 97 и 98, се наказва с глоба в размер от 100 до 300 лв. - за физическите лица, и с имуществена санкция в размер от 3000 до 10 000 лв. - за юридическите лица и едноличните търговци.

(2) При повторно нарушение по ал. 1 глобата е в размер от 200 до 600 лв., а имуществената санкция - от 6000 до 20 000 лв.

Чл. 120. (1) Лице, което наруши разпоредбата на чл. 99, ал. 1, се наказва с имуществена санкция в размер от 5000 до 10 000 лв., а при повторно нарушение - от 10 000 до 20 000 лв.

(2) Лице, което наруши разпоредбата на чл. 99, ал. 2, се наказва с глоба в размер от 100 до 300 лв. - за физическите лица, и с имуществена санкция в размер от 3000 до 10 000 лв. - за юридическите лица и едноличните търговци.

(3) При повторно нарушение по ал. 2 глобата е в размер от 200 до 600 лв., а имуществената санкция - от 6000 до 20 000 лв.

Чл. 121. (1) Лице, което наруши разпоредбата на чл. 64, ал. 1 и 2, се наказва с глоба в размер от 1000 до 3000 лв. - за физическите лица, и с имуществена санкция в размер от 2000 до 6000 лв. - за юридическите лица и едноличните търговци.

(2) При повторно нарушение по ал. 1 глобата е в размер от 2000 до 6000 лв., а имуществената санкция - от 4000 до 12 000 лв.

(3) Лице, което произвежда или внася акцизни стоки и ги облепва с неистински или подправени бандероли или с бандероли с изтекъл срок на валидност, се наказва с имуществена санкция в двойния размер на дължимия акциз, но не по-малко от 5000 лв., а при повторно нарушение - не по-малко от 10 000 лв.

(4) Лице, което наруши реда или начина за въвеждане на бандероли, се наказва с имуществена санкция в размер 2000 лв., а при повторно нарушение - 4000 лв.

Чл. 122. (1) Лице, което наруши разпоредбата на чл. 101, се наказва с глоба в размер от 100 до 300 лв. - за физическите лица, и с имуществена санкция в размер от 3000 до 10 000 лв. - за юридическите лица и едноличните търговци.

(2) При повторно нарушение по ал. 1 глобата е в размер от 200 до 600 лв., а имуществената санкция - от 6000 до 20 000 лв.

Чл. 123. (1) Физическо лице, което държи на склад или в търговско помещение, или в превозно средство, предлага, продава или превозва акцизни стоки без бандерол, когато такъв е задължителен, или акцизни стоки, облепени с неистински или подправен бандерол или с бандерол с изтекъл срок на валидност, се наказва с глоба в двойния размер на дължимия акциз, но не по-малко от 1000 лв., а при повторно нарушение - не по-малко от 2000 лв.

(2) На юридическо лице или едноличен търговец, което държи на склад или в търговско помещение, или в превозно средство, предлага, продава или превозва акцизни стоки без бандерол, когато такъв е задължителен, или акцизни стоки, облепени с неистински или подправен бандерол или с бандерол с изтекъл срок на валидност, се налага имуществена санкция в двойния размер на дължимия акциз, но не по-малко от 2000 лв., а при повторно нарушение - не по-малко от 4000 лв.

(3) Алинеи 1 и 2 не се прилагат за акцизни стоки, необлепени с бандерол или облепени с бандерол с изтекъл срок на валидност, поставени под режим движение с отложено плащане на акциз.

(4) Когато юридическо лице или едноличен търговец, който държи, предлага, продава или превозва акцизни стоки, установи при получаване на доставката наличието на акцизни стоки без бандерол, когато такъв е задължителен, облепени с неистински или подправен бандерол или с бандерол с изтекъл срок на валидност, изготвя опис на стоките по образец, утвърден от министъра на финансите, и писмено уведомява в тридневен срок, считано от датата на приемането или получаването на стоката, компетентното митническо учреждение по местонахождението на обекта. В този случай на лицето, уведомило компетентния орган, санкцията по ал. 2 не се налага.

(5) Санкциите по ал. 1 и 2 се налагат на лицето, което държи на склад или превозва акцизни стоки без бандерол, когато такъв е задължителен, или акцизни стоки, облепени с неистински или подправен бандерол или бандерол с изтекъл срок на валидност, в случаите, когато не може да се открие собственикът.

(6) Лице, което продава или съхранява в търговско помещение, различно от търговските обекти за безмитна търговия, алкохолни напитки и тютюневи изделия, облепени с бандерол DUTY FREE, съответно с надпис, който задължително съдържа думите DUTY FREE, се наказва с глоба - за физическите лица, които не са търговци, или с имуществена санкция - за юридическите лица и едноличните търговци, в двойния размер на дължимия акциз, но не по-малко от 1000 лв., а при повторно нарушение - не по-малко от 2000 лв.

(7) При установяване на тютюневи изделия без бандерол или облепени с неистински или подправен бандерол, или с бандерол с изтекъл срок на валидност, или с бандерол, съответно с надпис по ал. 6, в автомати за продажба на тютюневи изделия, санкциите по ал. 1 и 2 се налагат на лицето, което е получило разрешение за търговия с тютюневи изделия от тези автомати, съгласно българското законодателство.

Чл. 124. (1) В случаите на нарушения по чл. 115, 116 и 117 стоките се отнемат в полза на държавата.

(2) Министърът на финансите издава наредба, с която определя условията и реда за разпореждане с отнетите в полза на държавата акцизни стоки.

Чл. 125. (1) Освободен от акциз краен потребител, който е получил енергийни продукти и ги е употребил за цели, различни от указаните в удостоверението за освобождаване от акциз, се наказва с имуществена санкция в двойния размер на акциза, дължим за моторни горива от съответния вид, но не по-малко от 5000 лв.

(2) При повторно нарушение удостоверението се отнема, а имуществената санкция по ал. 1 е не по-малка от 10 000 лв.

(3) В случаите по ал. 2 лицето заплаща и размера на акциза, дължим за моторни горива от съответния вид, за наличните към момента на отнемането на удостоверението количества.

Чл. 126. Лице, което произвежда, държи на склад или в търговско помещение, или в превозно средство, предлага, продава или превозва акцизни стоки без данъчен документ по този закон или фактура, или митническа декларация, или придружителен административен документ, или друг документ, удостоверяващ плащането, начисляването или обезпечаването на акциза, се наказва с глоба в двойния размер на дължимия акциз, но не по-малко от 1000 лв., а при повторно нарушение - не по-малко от 2000 лв.

Чл. 127. (1) Митнически орган, който не издаде в 7-дневен срок удостоверение за наличие или липса на задължения по този закон, се наказва с глоба до 250 лв., а при повторно нарушение - до 500 лв.

(2) Актовете за нарушения се съставят от длъжностните лица от инспектората към министъра на финансите, а наказателните постановления се издават от министъра на финансите.

Чл. 128. (1) Установяването на нарушенията, издаването, обжалването и изпълнението на наказателните постановления се извършват по реда на Закона за административните нарушения и наказания.

(2) Актовете за нарушения се съставят от митническите органи, а наказателните постановления се издават от директора на Агенция “Митници” или от упълномощено от него длъжностно лице.

ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ § 1. (1) Този закон отменя Закона за акцизите (обн., ДВ, бр. 19 от 1994 г.; изм., бр. 58 и 70 от 1995 г., бр. 21, 56 и 107 от 1996 г., бр. 51 от 1997 г., бр. 15, 89 и 153 от 1998 г., бр. 103 от 1999 г., бр. 102 от 2000 г., бр. 110 от 2001 г., бр. 45 и 118 от 2002 г.; попр., бр. 9 от 2003 г.; изм., бр. 37, 103 и 112 от 2003 г., бр. 53 и 113 от 2004 г.), с изключение на чл. 11, ал. 9 и 10, чл. 12в, чл. 17а, ал. 10, § 2, т. 25 от допълнителните разпоредби, § 26 от преходните и заключителните разпоредби на Закона за изменение и допълнение на Закона за акцизите (ДВ, бр. 110 от 2001 г.) и § 20 от преходните и заключителните разпоредби на Закона за изменение и допълнение на Закона за акцизите (ДВ, бр. 118 от 2002 г.), които се прилагат до приемането на закон за безмитната търговия.

(2) Лицата по § 20, ал. 2 от преходните и заключителните разпоредби на Закона за изменение и допълнение на Закона за акцизите (ДВ, бр. 118 от 2002 г.) с разрешения, чиито срок е изтекъл след 31 юли 2005 г., продължават дейността си на безмитни оператори до приемането на закон за безмитната търговия.

(3) Продажбата на стоки в обектите по чл. 12в от Закона за акцизите и § 3а от преходните и заключителните разпоредби на Указ № 2242 за свободните зони (ДВ, бр. 55 от 1987 г.; изм., бр. 4 от 1989 г., бр. 84 от 1993 г., бр. 26 от 1996 г., бр. 15, 89 и 153 от 1998 г., бр. 53 и 113 от 2004 г.) се смята за износ и обезпеченият, съответно платеният акциз се възстановява в срок до 30 дни, считано от датата, на която е подадена справката декларация за възстановяване на акциз, заедно с документите, удостоверяващи износа по реда на правилника за прилагане на закона. § 2. (1) За задълженията и сроковете за внасяне на акциз, начислен до 30 юни 2006 г. включително, както и за започналите до тази дата производства по възстановяване на акциз, се прилагат разпоредбите на Закона за акцизите.

(2) До 1 юли 2006 г. контролът върху акцизните стоки се осъществява от данъчната администрация по реда на Закона за акцизите. § 3. Документите, за които с този закон е предвиден образец, се определят с правилника за прилагане на закона. § 4. Министърът на финансите издава правилник за прилагане на закона в срок 6 месеца от обнародването му в “Държавен вестник”. § 5. Наредбите по чл. 21, ал. 2, чл. 25, ал. 2, чл. 107 и чл. 124, ал. 2 се издават в срок три месеца от влизането в сила на този закон. § 6. Министърът на финансите: 1. определя със заповед информацията от регистрите по чл. 24, ал. 5, чл. 54, ал. 1 и чл. 56, ал. 2, която е публична; 2. може да определи съвместно с управителя на Българската народна банка специален ред за внасянето на данъка. § 7. В Закона за корпоративното подоходно облагане (обн., ДВ, бр. 115 от 1997 г.; попр., бр. 19 от 1998 г.; изм., бр. 21 и 153 от 1998 г., бр. 12, 50, 51, 64, 81, 103, 110 и 111 от 1999 г., бр. 105 и 108 от 2000 г., бр. 34 и 110 от 2001 г., бр. 45, 61, 62 и 119 от 2002 г., бр. 42 и 109 от 2003 г., бр. 18, 53 и 107 от 2004 г., бр. 39 от 2005 г.) се правят следните допълнения: 1. Създава се чл. 2г: “Чл. 2г. (1) Лицата, които организират хазартни игри с хазартни игрални автомати, съоръжения за осъществяване на залагания върху резултати от надбягвания с коне или кучета, рулетка и други хазартни съоръжения в игрално казино, вместо с корпоративен данък за печалбите и/или с окончателен данък по чл. 2а за хазартните игри с хазартен игрален автомат, съоръжение за осъществяване на залагания върху резултати от надбягвания с коне или кучета, рулетка в игрално казино за игрална маса и други игрални съоръжения в казино, се облагат с окончателен данък върху съответното съоръжение.

(2) Лицата по ал. 1 начисляват и внасят данъка в съответната териториална данъчна дирекция по място на данъчната си регистрация на авансови тримесечни вноски и изпращат копие от платежното нареждане до териториалната данъчна дирекция по местонахождението на игралната зала, обекта за осъществяване на залаганията или казиното и до контролния орган по хазарта. Вноските се внасят за всеки обект за хазартна дейност с отделно платежно нареждане, в което се посочват местонахождението и адресът на обекта. Лицата по ал. 1 подават декларация за съответното тримесечие по образец, утвърден от министъра на финансите, в сроковете за внасяне на данъка.

(3) Данъкът по ал. 1 се внася съответно до 3 януари за първото тримесечие на календарната година, до 1 април - за второто тримесечие, до 1 юли - за третото тримесечие, и до 1 октомври - за четвъртото тримесечие на календарната година.

(4) За всички останали дейности облагането на лицата по ал. 1 се извършва по общия ред.”

2. Създава се чл. 46г: “Чл. 46г. Данъкът по чл. 2г е в размер, както следва: 1. за хазартен игрален автомат или за съоръжение за осъществяване на залагания върху резултати от надбягвания с коне или кучета - 300 лв. на тримесечие за всяко съоръжение; 2. за рулетка в казино за игрална маса - 18 000 лв. на тримесечие за всяко съоръжение; 3. за друго игрално съоръжение в казино - 3000 лв. на тримесечие за всяко съоръжение.”

3. В чл. 67а се създават ал. 7, 8 и 9: “(7) Лице, което провежда хазартни игри или използва игрални автомати и игрални съоръжения по чл. 2г, без да е заплатило дължимия данък, се наказва с глоба - за физическите лица, които не са търговци, или с имуществена санкция - за юридическите лица и едноличните търговци, в двойния размер на дължимия данък, но не по-малко от 3000 лв.

(8) При повторно нарушение по ал. 7 размерът на глобата или на имуществената санкция е в двойния размер на дължимия данък, но не по-малко от 5000 лв.

(9) Санкциите по ал. 7 и 8 се прилагат независимо от санкциите, предвидени в други закони, като в тридневен срок от установяването на нарушението се уведомяват контролните органи по Закона за хазарта.” § 8. В Закона за митниците (обн., ДВ, бр. 15 от 1998 г.; изм., бр. 89 и 153 от 1998 г., бр. 30 и 83 от 1999 г., бр. 63 от 2000 г., бр. 110 от 2001 г., бр. 76 от 2002 г., бр. 37 и 95 от 2003 г., бр. 38 от 2004 г., бр. 45 и 86 от 2005 г.) се правят следните изменения и допълнения: 1. В чл. 7, ал. 8 се създава изречение второ: “Длъжностните лица от инспектората при министъра на финансите имат право на достъп до всички сведения и документи в митническата администрация във връзка с извършваните от тях проверки.”

2. В чл. 17, ал. 1, т. 6, изречение първо след думите “предвидено със закон” се добавя “по искане на длъжностните лица от инспектората към министъра на финансите”. § 9. До влизане в сила на акта за издаване на лиценз за управление на данъчен склад или на отказа за неговото издаване, заварените към 1 януари 2006 г. производители на акцизни стоки, които подадат до 1 март 2006 г. искане за лицензиране, продължават дейността си по реда на този закон като лицензирани складодържатели. § 10. В Закона за тютюна и тютюневите изделия (обн., ДВ, бр. 101 от 1993 г.; изм., бр. 19 от 1994 г., бр. 110 от 1996 г., бр. 153 от 1998 г., бр. 113 от 1999 г., бр. 33 и 102 от 2000 г., бр. 110 от 2001 г., бр. 20 от 2003 г., бр. 57 и 70 от 2004 г.) се правят следните изменения и допълнения: 1.Член 29 се изменя така: “Чл. 29. (1) Цигари местно производство и от внос се продават на вътрешния пазар по цени, при условия и по ред, определени от Министерския съвет.

(2) Условията и редът за регистриране на цените на тютюневите изделия, освен тези по ал. 1, местно производство и от внос, търговията с тютюневи изделия и контролът върху тях се определят с наредба на Министерския съвет.”

2. В преходните и заключителните разпоредби се създава § 3а: “§ 3а. Министерският съвет в срок до 1 януари 2006 г. приема необходимите изменения и допълнения в подзаконовите нормативни актове по прилагането на закона.” § 11. Изпълнението на закона се възлага на министъра на финансите. § 12. Законът влиза в сила от 1 януари 2006 г., с изключение на: 1. разпоредбите на чл. 1 - 46 и чл. 59 - 128, и § 1, ал. 1 относно отмяната на Закона за акцизите, както и § 1, ал. 3, които влизат в сила от 1 юли 2006 г.; 2. разпоредбите на § 1, ал. 2, § 4 и § 10, т. 2, които влизат в сила от датата на обнародването на закона в “Държавен вестник”.

Законът е приет от ХL Народно събрание на 2 ноември 2005 г. и е подпечатан с официалния печат на Народното събрание.

Председател на Народното събрание: Георги Пирински