Закон за изменение и допълнение на Закона за митниците

УКАЗ № 210

На основание чл. 98, т. 4 от Конституцията на Република България

ПОСТАНОВЯВАМ: Да се обнародва в “Държавен вестник” Законът за изменение и допълнение на Закона за митниците, приет от ХХХIX Народно събрание на 17 май 2005 г.

Издаден в София на 30 май 2005 г.

Президент на републиката: Георги Първанов

Подпечатан с държавния печат.

Министър на правосъдието: Антон Станков

ЗАКОН за изменение и допълнение на Закона за митниците (обн., ДВ, бр. 15 от 1998 г.; изм., бр. 89 и 153 от 1998 г., бр. 30 и 83 от 1999 г., бр. 63 от 2000 г., бр. 110 от 2001 г., бр. 76 от 2002 г., бр. 37 и 95 от 2003 г., бр. 38 от 2004 г.) § 1. В чл. 5, ал. 1 се създава изречение второ: “Те са длъжни в 14-дневен срок от получаване на искането от митническите органи да предоставят информация относно посочените в него факти и обстоятелства.” § 2. В чл. 14, ал. 1, т. 5 след думата “глоби” се добавя “и имуществени санкции”. § 3. В чл. 16 се правят следните изменения и допълнения: 1. В ал. 1, т. 10 думата “контрабандни” се заличава и след думата “стоки” се добавя “които са били или е трябвало да бъдат обект на митнически надзор и контрол”.

2. Създават се ал. 7 и 8: “(7) При извършване на проверки в рамките на последващия контрол или в хода на митническото разследване за установяване на митнически задължения или нарушения, когато са налице данни за укриване на факти и обстоятелства, които са от значение за проверката или за разследването, както и при възпрепятстване на тяхното провеждане, митническите органи могат да извършват претърсване и изземване по реда на Наказателно-процесуалния кодекс. В тези случаи митническите органи, които извършват проверката или разследването, имат правомощията на органи на досъдебното производство.

(8) Разпоредбите на Наказателно-процесуалния кодекс се прилагат и за правомощията и процесуалните действия на митническите органи по ал. 1, т. 10 при извършване на проверките по ал. 7, както и за правата и задълженията на проверяваните лица относно основанието и целите на претърсването и изземването, органите, които го осъществяват, и лицата, които присъстват, както и относно правото на защита на проверяваните лица.” § 4. Преди глава трета “Права и задължения на лицата” се създава чл. 17а: “Чл. 17а. (1) Митническите органи събират и обработват лични данни за целите на митническия надзор и контрол.

(2) Администратор на лични данни е директорът на Агенция “Митници”, който възлага обработката на лични данни на оправомощени от него длъжностни лица, при условията и по реда на Закона за защита на личните данни.

(3) Събраните и обработени от митническите органи лични данни може да се предоставят на органи на чужди държави и на международни организации в изпълнение на международни споразумения, по които Република България е страна, при условията и по реда на Закона за защита на личните данни.” § 5. Преди глава петнадесета “Внос” се създава чл. 84а: “Чл. 84а. (1) Последващ контрол на декларирането се извършва на всички лица, които упражняват или са свързани с дейност, контролът върху която е възложен на митническите органи със закон.

(2) При последващия контрол се извършва проверка за законосъобразността на действията на проверяваното лице при прилагането на съответните режими, процедури и мерки на търговската политика, както и за изпълнение на задълженията му за заплащане на публичните държавни вземания, събирани от митническите органи.

(3) Митническите органи са длъжни да установяват безпристрастно фактите и обстоятелствата по ал. 2 както във вреда, така и в полза на проверяваното лице. В хода на проверката проверяваното лице има право да получава сведения за установените факти и обстоятелства, доколкото това няма да затрудни извършването й.

(4) Проверката обхваща стоките, складовите наличности, счетоводните записи, търговската, счетоводната и друга документация на проверяваното лице, която е от значение за конкретния случай.

(5) Митническите органи са длъжни да разясняват на проверяваното лице и на другите участници в производствата по този закон техните процесуални права, предвидени в Данъчния процесуален кодекс, съответно Наказателно-процесуалния кодекс, и да осигуряват възможност за упражняването им.” § 6. Създава се чл. 84б: “Чл. 84б. (1) Последващият контрол се осъществява от митнически служители в специализирани звена за последващ контрол в Централното митническо управление и в регионалните митнически управления. При необходимост звена за последващ контрол може да се създадат и в териториални митнически управления по реда на чл. 11, ал. 3.

(2) Компетентността на звеното за последващ контрол се определя по адреса на управление, съответно по постоянния адрес на проверяваното лице. Компетентността на звеното за последващ контрол в Централното митническо управление е национална.

(3) При необходимост да се установят факти и обстоятелства, свързани с дейността на проверяваното лице, на негово поделение, обект, дейност или имущество, които се намират в обхвата на компетентност на друго звено за последващ контрол, директорът на Агенция “Митници” може да разреши извършване на цялата проверка или на отделни действия от това звено за последващ контрол.

(4) При необходимост от специфични знания и квалификация в проверката могат да участват и други митнически служители, които ги притежават, или от тях може да се изискват експертни становища.” § 7. Създава се чл. 84в: “Чл. 84в. (1) Проверката в рамките на последващия контрол се извършва въз основа на заповед за възлагане.

(2) Заповедта по ал. 1 се издава от: 1. директора на Агенция “Митници” или от оправомощени от него длъжностни лица от Агенция “Митници”; 2. директор на регионална митническа дирекция и началник на митница, за което се уведомява директорът на Агенция “Митници”.

(3) Заповедта по ал. 1 се издава в писмена форма и съдържа: 1. правните и фактическите основания за извършване на проверката; 2. имената и длъжността на митническите служители, които ще извършват проверката; 3. данни за проверяваното лице; 4. проверявания период; 5. вида и обхвата на проверката; 6. началната дата на започване на проверката и срока на извършването й.

(4) Заповедта по ал. 1 се връчва на проверяваното лице от митническите органи в началото на проверката. Проверяваното лице може да бъде уведомено предварително за началото на проверката, ако с това не се застрашава целта й.

(5) Заповедта по ал. 1 може да бъде изменяна с нова мотивирана заповед от органа, възложил проверката. Изменението се смята за извършено от датата на издаване на новата заповед, която се връчва на проверяваното лице.

(6) Срокът за извършване на проверката в рамките на последващия контрол не може да бъде по-дълъг от два месеца.

(7) При обоснована необходимост срокът по ал. 6 може да бъде продължен с не повече от 4 месеца с нова мотивирана заповед от органа, възложил проверката.

(8) Органът, възложил проверката, спира производството: 1. в случай на непреодолима сила - от деня на настъпване на събитието; 2. когато е образувано съдебно или административно производство от значение за изхода на проверката - след представяне на удостоверение за това обстоятелство, издадено от органа, пред който е образувано производството; 3. при други обстоятелства, предвидени със закон.

(9) Органът, възложил проверката, може да разпореди спирането й за определен срок, но не по-дълъг от 30 дни, по мотивирано искане на проверяваното лице, след проверка на обстоятелствата.

(10) Срокът за извършване на проверката не тече от датата на възникването на съответното обстоятелство за спирането й до датата на възобновяването й.

(11) Проверката се възобновява със заповед на органа, която я е възложил, при отпадане на основанието за спирането й. Заповедта за възобновяването се връчва на проверяваното лице.

(12) Заповедите за възлагане, изменение, спиране и възобновяване на проверката не подлежат на обжалване.” § 8. Създава се чл. 84г: “Чл. 84г. (1) Проверяваното лице е длъжно да оказва съдействие на митническите органи при изясняването на факти и обстоятелства, които са от значение за проверката, като: 1. предоставя търговска, счетоводна и друга документация; 2. дава обяснения, поискани от митническите органи; 3. изготвя справки; 4. заверява поисканите от митническите органи справки и копия от документи; 5. осигурява достъп до служебни помещения, складове и каси; 6. осигурява място и условия за извършване на проверката; 7. определя лица за оказване на съдействие при извършването на проверката.

(2) Проверяваното лице е длъжно в определен от митническите органи разумен срок, но не по-малко от 24 часа, да представи всички данни, сведения, документи, книжа, вещи, носители на информация и други доказателства относно фактите и обстоятелствата, подлежащи на установяване в хода на проверката, и да посочи всички лица, държавни и общински органи, при които те се намират. Този срок може да бъде удължен, ако важни причини налагат това.

(3) Проверяваното лице е длъжно да осигури на митническите органи достъп до автоматизираната си информационна система, когато събирането, съхраняването и обработката на информацията по ал. 2 се извършва чрез такава система.

(4) При невъзможност за осъществяване на проверката при проверяваното лице тя се извършва в митническо учреждение. В този случай митническите органи съставят протокол и опис на документите, вещите и другите доказателства, които им се предават.” § 9. Създава се чл. 84д: “Чл. 84д. (1) Доказателства в производството по този раздел могат да бъдат фактическите данни, които са свързани с обстоятелствата от значение за целите на проверката, допринасят за тяхното изясняване и са събрани и проверени по реда, предвиден в този закон.

(2) Доказателствата се събират и проверяват чрез писмени обяснения, справки и декларации на проверяваните лица или на техни представители, протоколи от обяснения на трети неучастващи в административния процес лица, протоколи за действията на митническите органи, експертизи, официални документи, получени чрез обмен на информация с администрации на други държави по линия на международното сътрудничество, както и чрез други средства, предвидени в закон.

(3) Всички лица, държавни и общински органи са длъжни в 7-дневен срок от получаване на искане от митническите органи да предоставят данни, сведения, документи, книжа, вещи, носители на информация и други доказателства относно посочените в искането факти и обстоятелства. Този срок може да бъде продължен от органа, възложил проверката.

(4) При извършване на проверка митническите органи могат писмено да поискат съдействие от други органи за извършването на действия с оглед установяване на задължения или отговорности на проверяваното лице.

(5) Когато за изясняване на възникнали при извършването на проверката обстоятелства и въпроси са нужни специални знания, каквито митническите органи нямат, по тяхна инициатива или по искане на проверяваното лице органът, възложил проверката, назначава експертиза. Когато експертизата е назначена по искане на проверяваното лице, разходите за извършването й са за негова сметка.” § 10. Създава се чл. 84е: “Чл. 84е. (1) При извършването на проверката митническите органи могат да предприемат действия за обезпечаване на доказателства чрез опис или чрез претърсване и изземване по реда на чл. 16, ал. 7 и 8 на документи, книжа и други носители на информация, на стоки и на средства за обработка на информация, както и чрез копиране на информация от и на технически носители, даващи възможност за възпроизвеждането й, като вземат необходимите мерки за запазване на автентичността й.

(2) Когато няма друга възможност за обезпечаване на доказателствата, митническите органи могат да запечатват офиси, каси, складове, търговски и други помещения за срок до 72 часа.

(3) За действията по ал. 1 и 2 се съставя протокол, екземпляр от който се връчва на проверяваното лице.

(4) До изтичането на срока по ал. 2 органът, възложил проверката, може да поиска от районния съд по местонахождението на обекта продължаване срока на запечатването. Съдът се произнася в деня на постъпване на искането в закрито заседание с определение, като определя срок на запечатването. Определението не подлежи на обжалване.

(5) Митническите органи преустановяват запечатването, ако до изтичането на срока по ал. 2 районният съд не е разрешил удължаването му.

(6) Действията за обезпечаване на доказателствата могат да се обжалват в тридневен срок пред органа, възложил проверката, който се произнася с мотивирано решение най-късно в деня, следващ деня на постъпването на жалбата. С решението си органът, възложил проверката, може да потвърди изцяло или частично или да отмени обжалваните действия.

(7) При непроизнасяне на органа по ал. 6 в установения срок или при отхвърляне на жалбата действията за обезпечаване на доказателствата могат да се обжалват по отношение на тяхната законосъобразност в 7-дневен срок от изтичането на срока за произнасяне по ал. 6, съответно от получаване на решението, пред окръжния съд по местонахождението на органа, възложил проверката. Съдът се произнася в 14-дневен срок с определение, което не подлежи на обжалване.

(8) Жалбата не спира действията за обезпечаване на доказателствата.

(9) Решението по ал. 6 или определението по ал. 7, с което се разпорежда преустановяване на действията за обезпечаване на доказателствата, се изпълнява от митническия орган, който ги е предприел.” § 11. Създава се чл. 84ж: “Чл. 84ж. За неуредените въпроси относно събирането, проверката и обезпечаването на доказателствата и изготвянето на доказателствените средства се прилагат съответно разпоредбите на глава десета, раздел III от Данъчния процесуален кодекс.” § 12. Създава се чл. 84з: “Чл. 84з. При извършване на проверката митническите органи могат да налагат предварителни обезпечителни мерки по реда на глава двадесет и шеста, раздел Iа за предотвратяване извършването на действия по разпореждане с имуществото на проверяваното лице, вследствие на които събирането на митните сборове и другите публични държавни вземания ще бъде невъзможно или значително ще се затрудни.” § 13. Създава се чл. 84и: “Чл. 84и. (1) Митническите органи, извършващи проверка в рамките на последващия контрол, могат да приемат за установени определените от тях елементи за облагане, както и да приемат за установено избягването на мерките на търговската политика, когато е налице едно от следните обстоятелства: 1. липсва или не е предоставена счетоводна отчетност съгласно Закона за счетоводството или воденото счетоводство не дава възможност за установяване или определяне размера на дължимите публични държавни вземания, както и когато документите, необходими за установяване на дължимите публични държавни вземания и за прилагането на мерките на търговската политика, са унищожени не по установения ред; 2. необходимите документи липсват или са повредени така, че са негодни за ползване; 3. необходимите допълнителни данни и сведения не могат да бъдат получени, тъй като проверяваното лице не е открито на адреса на управление или на постоянния му адрес след щателно и документирано издирване от митническите органи; 4. при извършване на проверката проверяваното лице не е представило относимите доказателства в срока по чл. 84г, ал. 2.

(2) В случаите по ал. 1 митническите органи вземат предвид всяко от относимите към проверяваното лице обстоятелства относно: 1. вида и характера на фактически осъществяваната дейност; 2. платените митни сборове и други публични държавни вземания; 3. движението и остатъците по банковите сметки; 4. официалните и частните документи; 5. сключените договори от проверяваното лице във връзка с осъществяването на дейността му; 6. разликата между доставените и вложените в производството суровини и материали; 7. обобщените данни за реализираната печалба, съответно приход или доход от други лица, упражняващи същата или подобна дейност при същите или подобни условия; 8. ценовите и други условия на сключените сделки, включително данни за такива сделки между лица, свързани с проверяваното лице; 9. получените и извършените доставки и упражненото право на данъчен кредит; 10. други доказателства от значение за конкретния случай.

(3) Обстоятелствата по ал. 1 и 2 се посочват в доклада за проверката.

(4) Когато са налице обстоятелствата по ал. 1, т. 1, 2 и 4, митническите органи уведомяват проверяваното лице, че приемат за установени определените от тях елементи за облагане и че приемат за установено избягването на мерките на търговската политика, като определят срок за представяне на документи и за становище.” § 14. Създава се чл. 84к: “Чл. 84к. (1) Когато в хода на проверката в срока по чл. 84в, ал. 3, т. 6 са събрани доказателства за извършени митнически нарушения или за различен размер на дължимите митни сборове и други публични държавни вземания, митническите органи, извършващи проверката, провеждат с проверяваното лице заключително обсъждане на установените при проверката обстоятелства и възможните правни последици, произтичащи от тях, освен ако проверяваното лице се откаже писмено от обсъждането. В 7-дневен срок от заключителното обсъждане проверяваното лице може да представи писмено становище по предварителните констатации, както и нови доказателства.

(2) За проведеното заключително обсъждане се съставя протокол, който се подписва от митническите служители, извършили проверката, и от проверяваното лице.

(3) В случай че проверяваното лице откаже заключително обсъждане или не подпише протокола по ал. 2, това обстоятелство се удостоверява от двама свидетели.” § 15. Създава се чл. 84л: “Чл. 84л. (1) В 14-дневен срок след изтичането на срока по чл. 84в, ал. 3, т. 6 се изготвя писмен констативен доклад, който съдържа: 1. номер и дата; 2. имената и длъжността на митническите служители, извършили проверката; 3. фактическите и правните основания за проверката; 4. данни за проверяваното лице; 5. вида и обхвата на проверката; 6. извършените действия и установените факти и обстоятелства; 7. направените констатации; 8. предприетите мерки за обезпечаване на доказателствата и на публичните държавни вземания; 9. предложения за определяне размера на митните сборове и другите публични държавни вземания и за образуване на административнонаказателно производство; 10. опис на приложените доказателства; 11.подписи на митническите служители, съставили доклада, и на ръководителя на съответното звено за последващ контрол.

(2) Приложените към доклада доказателства са неразделна част от него. Оригиналите на събраните писмени доказателства се прилагат към екземпляра от доклада, предназначен за митническия орган, възложил проверката, а заверени копия от тях се прилагат към екземпляра, предназначен за проверяваното лице.

(3) Фактическите констатации в доклада трябва да бъдат подкрепени с доказателства и се смятат за истински до доказване на противното.

(4) В 7-дневен срок от съставянето му докладът за проверката и доказателствата, приложени към него, се връчват на проверяваното лице срещу подпис и се предават на органа, възложил проверката, за последващи действия. При невъзможност докладът да бъде връчен лично на проверяваното лице митническите органи му го изпращат с препоръчано писмо с обратна разписка.

(5) Проверяваното лице може да направи писмени възражения и да представи допълнителни доказателства пред органа, възложил проверката, в 14-дневен срок от датата на получаването на доклада.” § 16. Създава се чл. 84м: “Чл. 84м. За връчването на съобщения и документи при извършването на проверки в рамките на последващия контрол се прилагат разпоредбите на чл. 211г.” § 17. В чл. 202, ал. 1 се правят следните изменения: 1. В т. 3, буква “в” думите “или лицата, неизпълнили изискванията” се заменят с “отговорно да изпълни задълженията”.

2. Точка 5 се изменя така: “5. в случаите по чл. 199, ал. 1, т. 8 - лицето, употребило или изразходвало стоките, както и всяко лице, взело участие в това действие, което е знаело или от обстоятелствата е трябвало да знае, че стоките се употребяват или изразходват при условия, различни от предвидените в действащото законодателство; когато митническите органи не могат да установят по безспорен начин лицето, употребило или изразходвало стоките, за длъжник се смята лицето, което е известно на митническите органи като последен държател на стоките.” § 18. В чл. 206, ал. 1 се създава изречение второ: “Уведомяването на длъжника се извършва по реда на чл. 211г.” § 19. В чл. 206б се правят следните изменения и допълнения: 1. Досегашният текст става ал. 1.

2. Създава се ал. 2: “(2) Постановлението по ал. 1 може да се обжалва по реда за обжалване на постановленията за принудително събиране на публични държавни вземания.” § 20. В чл. 211в се правят следните изменения и допълнения: 1. Алинея 2 се изменя така: “(2) Постановлението се изпраща от началника на митницата с обратна разписка до Агенцията за държавни вземания за принудително изпълнение, освен в случаите по чл. 211ж, ал. 2.

2. Създава се ал. 3: “(3) Получаването на подлежащото на изпълнение постановление се потвърждава писмено от публичния изпълнител пред митницата, която следи за постъпването по сметката и на сумите за митните сборове и други държавни вземания.” § 21. Член 211г се изменя така: “Чл. 211г. (1) Връчването на постановлението на физическите лица се удостоверява с подпис на лицето или на негов представител. Когато връчителят не намери лицето, той връчва постановлението на пълнолетен член на семейството, ако той се съгласи да го предаде. Лицето, чрез което става връчването, се подписва в разписка, като се отбелязват трите му имена, единният граждански номер и в какво качество приема постановлението, както и задължението му да го предаде.

(2) Връчването на постановлението на юридическите лица се удостоверява с подписа на длъжностното лице, получило постановлението, като се отбелязват трите имена, единният граждански номер и длъжността на получателя.

(3) Връчването на постановлението по месторабота се извършва чрез длъжностно лице от администрацията. Връчването е редовно, ако са посочени трите имена, единният граждански номер и длъжността на получателя.

(4) Връчителят удостоверява с подписа си датата и начина на връчването. Отказът да се приеме постановлението се удостоверява с подписа на връчителя и поне един свидетел, като връчителят отбелязва трите имена, единния граждански номер и адреса му и прави бележка за това в разписката. В този случай постановлението се счита за редовно връчено.

(5) Когато не може да бъде осигурен свидетел, постановлението се изпраща с обратна разписка. Постановлението, изпратено по пощата с обратна разписка, се смята за редовно връчено на датата, на която обратната разписка е подписана, или на датата, на която е направен отказ за получаване на постановлението, който отказ се удостоверява от пощенския служител. В случай че лицето не се яви и удостовери получаването в указания в пощенското съобщение срок, постановлението и пощенските документи се прилагат към преписката и постановлението се смята за редовно връчено.

(6) Физически лица, спрямо които е започнало производство, за което са уведомени, и които пребивават повече от 30 последователни дни в чужбина, са длъжни да посочат лице на територията на страната, което да ги представлява пред митническите органи и на което да се връчват съобщенията и другите актове на митническата администрация.

(7) Връчването на постановлението на осъдените на лишаване от свобода и на задържаните под стража се извършва чрез администрацията на съответните учреждения.

(8) Връчването на постановлението на военнослужещи на действителна военна служба се извършва чрез командира на съответното поделение.

(9) Връчване на постановлението чрез прилагане към преписката се извършва след изтичане на 14-дневен срок от поставяне на съобщение за явяване на лицето в случаите, когато: 1. адресът на лицето не е известен; 2. лицето, негов представител или пълномощник не могат да бъдат намерени на адреса на управление или на постоянния им адрес след щателно и документирано издирване от митническите органи.

(10) Съобщението по ал. 9 се поставя на определено за целта място в съответното митническо учреждение, където е издадено постановлението. Съобщението се публикува и в Интернет на съответната страница на митническата администрация.

(11) Обстоятелствата по ал. 9, т. 1 се удостоверяват с преписката, а по ал. 9, т. 2 - с документ, изходящ от пощата, или с подписа на връчителя и поне на един свидетел, като връчителят отбелязва трите имена, единния граждански номер и адреса му и прави бележка за това в разписката.

(12) В случай че лицето не се яви преди изтичането на срока по ал. 9, постановлението се прилага към преписката и се смята за редовно връчено.” § 22. Член 211д се изменя така: “Чл. 211д. Когато след издаването на постановлението длъжникът заплати митните сборове и другите държавни вземания заедно с лихвите или част от тях, началникът на митницата уведомява публичния изпълнител за тези обстоятелства.” § 23. В чл. 211ж се създава ал. 5: “(5) Алинея 1 не се прилага в случаите, когато с постановление за принудително събиране на публични държавни вземания са установени задължения, произтичащи от прилагането на международна конвенция, към която Република България се е присъединила, и длъжници са гарантиращите организации, определени с акт на Министерския съвет.” § 24. В чл. 211и, ал. 5, изречение второ думата “издава” се заменя с “подава”. § 25. Член 211м се отменя. § 26. Създава се чл. 212а: “Чл. 212а. Митническото задължение, възникнало на основание чл. 199, ал. 1, т. 9, се погасява, когато извършените формалности за разрешаване на преференциално тарифно третиране бъдат отменени.” § 27. В чл. 216 се създава ал. 3: “(3) Срокът по ал. 2 може да бъде удължаван, ако заинтересованото лице представи доказателства, че е било възпрепятствано да подаде такова искане вследствие на непредвидими обстоятелства или на непреодолима сила.” § 28. Създава се чл. 216а: “Чл. 216а. Възстановяване на вносни или износни митни сборове се извършва, в случай че митническата декларация бъде анулирана и митните сборове са били заплатени. Възстановяването се разрешава след писмено искане на заинтересованото лице, подадено в срока за подаване на молба за анулиране на митническата декларация.” § 29. В чл. 227, ал. 1, т. 3 думите “в размер до 200 на сто върху митническата стойност на стоките” се заличават. § 30. В чл. 229б се правят следните изменения: 1. В ал. 1, т. 3 числото “50” се заменя с “25”.

2. В ал. 2, т. 3 числото “50” се заменя с “25”. § 31. В чл. 233 се правят следните изменения: 1. В ал. 1 числата “50” и “150” се заменят съответно със “100” и “200”.

2. В ал. 2 числата “100” и “200” се заменят съответно със “150” и “250”. § 32. Член 234 се изменя така: “Чл. 234. (1) Който избегне или направи опит да избегне: 1. пълно или частично заплащане или обезпечаване на митните сборове или на другите публични държавни вземания, събирани от митническите органи, или

2. забрани или ограничения за внос или износ на стоки, или прилагането на мерки на търговската политика, се наказва за митническа измама.

(2) За митническа измама наказанието е глоба - за физическите лица, или имуществена санкция - за юридическите лица и едноличните търговци, от 100 до 200 на сто от: 1. размера на избегнатите публични държавни вземания - за нарушение по ал. 1, т. 1; 2. митническата стойност на стоките, предмет на нарушението по ал. 1, т. 2.

(3) Когато предмет на митническата измама са стоки, за които се дължи акциз, наказанието е глоба - за физическите лица, или имуществена санкция - за юридическите лица и едноличните търговци, от 150 до 250 на сто от: 1. размера на избегнатите публични държавни вземания - за нарушение по ал. 1, т. 1; 2. митническата стойност на стоките, предмет на нарушението по ал. 1, т. 2.

(4) В случаите по ал. 1 и 3 се прилагат съответно разпоредбите на чл. 233, ал. 3 и 4.” § 33. Член 234а се изменя така: “Чл. 234а. (1) Който отклони временно складирани стоки или стоки, на които са дадени митнически режим или митническо направление, като не изпълни установените в нормативните актове или определените от митническите органи условия, се наказва с глоба - за физическите лица, или имуществена санкция - за юридическите лица и едноличните търговци, от 100 до 200 на сто от митническата стойност на стоките - предмет на нарушението.

(2) Когато предмет на нарушението по ал. 1 са стоки, за които се дължи акциз, наказанието е глоба - за физическите лица, или имуществена санкция - за юридическите лица и едноличните търговци, от 150 до 250 на сто от митническата стойност на стоките - предмет на нарушението.

(3) В случаите по ал. 1 и 2 се прилагат съответно разпоредбите на чл. 233, ал. 3, 4 и 5.” § 34. В чл. 235, ал. 1 след думата “глоба” се добавя “ - за физическите лица, или имуществена санкция - за юридическите лица и едноличните търговци” и се поставя запетая. § 35. В чл. 238, ал. 1 след думата “глобата” се добавя “или с имуществената санкция”. § 36. В чл. 238а след думата “глоба” се добавя “ - за физическите лица, или имуществена санкция - за юридическите лица и едноличните търговци” и се поставя запетая. § 37. Създава се чл. 238б: “Чл. 238б. Който не изпълни задължение по чл. 10, ал. 5, се наказва с глоба до 1000 лв.” § 38. В § 1 “Допълнителна разпоредба” се създава т. 32: “32. “Мерки на търговската политика” са нетарифни мерки, въведени като част от търговската политика на Република България с нормативни актове, регламентиращи вноса и износа на стоки, като мерки за надзор или защитни мерки, количествени ограничения или лимити, както и забрани за внос или износ.”

Законът е приет от ХХХIХ Народно събрание на 17 май 2005 г. и е подпечатан с официалния печат на Народното събрание.

Председател на Народното събрание: Борислав Великов