Наредба № 3 от 6 април 2004 г. за измерване тонажа на морските кораби

НАРЕДБА № 3 от 6 април 2004 г. за измерване тонажа на морските кораби

Раздел I

Общи разпоредби Чл. 1. (1) С тази наредба се определят редът и начинът за измерването на тонажа на морските кораби и документите, които се издават във връзка с тази дейност.

(2) Наредбата не се прилага за военните и граничнополицейските кораби.

(3) На корабите, които изпълняват специална държавна служба, тонажът може да бъде определян по опростен начин.

Чл. 2. Измерването на кораба се състои в определянето на неговия брутен и нетен тонаж и на останалите технически данни, подлежащи на вписване.

Чл. 3. Измерванията на тонажа на морските кораби са задължителни, доброволни и контролни.

Чл. 4. Дирекциите на Изпълнителна агенция “Морска администрация” във Варна и Бургас извършват измерване на морските кораби в Република България, издават мерителни свидетелства на български и чужди кораби и осъществяват контрол по измерванията.

Чл. 5. (1) Измерването на тонажа на морските кораби се извършва от експерт - мерител, специалист в дирекциите на Изпълнителна агенция “Морска администрация” във Варна и Бургас, с квалификация инженер - корабостроител.

(2) Задължителното и доброволното измерване може да се извършва и от организации, признати съгласно чл. 73, ал. 2 от Кодекса на търговското корабоплаване (КТК).

Раздел II

Измерване на тонажа на корабите Чл. 6. На задължително измерване подлежат: 1. българските морски търговски кораби, които подлежат на вписване в регистровите книги на регистъра за корабите в Република България; 2. чуждите морски търговски кораби с дължина, по-голяма от 24 м, които посещават за първи път българско пристанище и плават под знамето на държава, която не е страна по Международната конвенция за измерване на тонажа на корабите от 1969 г. или с която Република България няма споразумение за взаимно признаване на мерителните си свидетелства, или които не притежават такива, издадени от организации, признати по съответния ред в Република България и Европейския съюз.

Чл. 7. (1) Доброволно измерване се извършва по искане на корабопритежателя или капитана на кораба.

(2) Чужд кораб може да бъде измерен доброволно само когато плава под знамето на държава, която е страна по Международната конвенция за измерване тонажа на кораби от 1969 г., и това е поискано от правителството на тази държава.

Чл. 8. (1) Контролно измерване се извършва: 1. на български и чужди кораби, когато има съмнение за несъответствие между данните от мерителното свидетелство и действителните характеристики на кораба; 2. на всички риболовни кораби, извършващи стопански риболов - за целите на електронна база от данни “Регистър на риболовните кораби”.

(2) Контролното измерване се състои в проверка на: 1. наличието на валидно Международно свидетелство за тонажа (1969), издадено в съответствие с изискванията на Международната конвенция за измерване тонажа на корабите от 1969 г. или друг документ, издаден в съответствие с националното законодателство на държавата, под чието знаме плава корабът; 2. съответствието на основните характеристики на кораба с данните, вписани в документа по т. 1.

(3) Контролното измерване не трябва да забавя обработката или отплаването на кораба.

Чл. 9. Когато при контролно измерване се установи, че основните характеристики на проверявания кораб се различават от вписаните в документа по чл. 8, ал. 2, т. 1: 1. българският кораб се подлага на задължително измерване; 2. Изпълнителна агенция “Морска администрация” незабавно уведомява за това различие правителството на държавата, под чието знаме плава корабът, когато държавата е страна по Международната конвенция за измерване тонажа на кораби от 1969 г. или Република България има споразумение за взаимно признаване на мерителни свидетелства с нея.

Чл. 10. (1) Задължителното и доброволното измерване и издаването на мерително свидетелство се извършват след подаване на заявление от корабопритежателя или капитана на кораба.

(2) Заявлението за задължително измерване и/или издаване на мерително свидетелство се подава в дирекция “Морска администрация” Бургас или Варна най-късно 4 седмици преди вписването на кораба в регистровите книги на корабите в едно от българските пристанища.

(3) Към заявлението по ал. 1 се прилага: 1. пълен комплект документация по общокорабната и корпусната част, а по искане на експерт-мерителя - и допълнителна информация и документи, когато измерването се извършва от дирекция “Морска администрация” Варна или Бургас; 2. акт за измерване, когато измерването е извършено от призната организация по чл. 73, ал. 2 КТК.

(4) При придобиване, строеж или възстановяване на кораб в чужбина срокът за подаване на заялението за измерване е 4 седмици от датата, на която корабът за първи път е пристигнал в българско пристанище.

(5) При придобиване на кораб в чужбина, за който има издадено валидно Международно свидетелство за тонажа (1969), срокът за подаване на заявление за измерване е 3 месеца от датата на придобиването на кораба.

(6) Ако бъде пропуснат срокът за подаване на заявлението по ал. 2 или 4, срокът за измерване и издаване на Международно свидетелство за тонажа (1969) се удължава с 4 седмици от датата на подаването на заявлението.

Раздел III

Документи, съставяни при измерването Чл. 11. (1) Експерт-мерителят след измерването на корабите съставя акт за измерване на тонажа (приложение № 1).

(2) Актът за измерване на тонажа се съставя в два екземпляра, единият от които се съхранява до заличаването на кораба от регистъра на корабите или до следващото измерване на кораба в дирекцията на Изпълнителна агенция “Морска администрация”, където е регистриран корабът. Вторият екземпляр се предава на корабопритежателя или упълномощено от него лице.

Чл. 12. (1) Дирекциите на Изпълнителна агенция “Морска администрация” във Варна или Бургас издават на всеки кораб с дължина над 24 м в международно плаване, чийто брутен и нетен тонаж са определени според разпоредбите на тази наредба, Международно свидетелство за тонажа (1969). Свидетелството е безсрочно и се издава на английски език (приложения № 2а и 2б).

(2) На кораби с дължина, по-малка от 24 м, се издава мерително свидетелство (приложение № 3). Свидетелството е безсрочно и се издава на български и английски език.

(3) На кораби, които не извършват международно плаване и са с дължина, по-голяма от 24 м, се издава мерително свидетелство (приложение № 4). Свидетелството е безсрочно и се издава на български език.

(4) На нефтени танкери с танкове за изолиран баласт в графата “забележка” на документа по ал. 1 се вписват: 1. тонажът на танковете за изолиран баласт на кораба; 2. намаленият брутен тонаж на кораба.

(5) Разпоредбата на ал. 4 се прилага за танкери, които са проектирани, преустроени, оборудвани, включително двукорпусни и нефтени танкери с алтернативен дизайн и които оперират като нефтени танкери с танкове за изолиран баласт.

Чл. 13. (1) В Международното свидетелство за тонажа (1969), издадено на чужд кораб по чл. 7, ал. 2, се отбелязва, че тонажът на кораба е определен по молба на правителството на държавата, под чието знаме плава корабът.

(2) В срок един месец от датата на връчването на свидетелството Министерството на транспорта и съобщенията изпраща на правителството, поискало измерването, копия от свидетелството и от акта за измерване.

(3) На чужд кораб, измерен по чл. 6, т. 2, Международно свидетелство за тонажа (1969) не се издава.

Чл. 14. (1) Мерителното свидетелство престава да бъде валидно: 1. при изменения в брутния или нетния тонаж на кораба, които изискват или предизвикват изменения в съоръжаването, конструкцията, обема, използването на отделните пространства на кораба, общия брой на пътниците, които корабът е оразмерен да носи според свидетелството за сигурност на пътнически кораб, определената товарна водолиния или разрешеното газене на кораба; 2. при отпадане на основанието корабът да плава под знамето на Република България; 3. при промяна на името на кораба; 4. при потъване, изчезване или разрушаване на кораба.

(2) Международно свидетелство за тонажа (1969), издадено на кораб, който, преди да стане български, е плавал под знамето на държава, членка на Международната конвенция за измерване тонажа на кораби от 1969 г., остава валидно до 3 месеца от датата на придобиването на кораба.

Раздел IV

Определяне тонажа на кораби, за които се прилага Международната конвенция за измерване тонажа на корабите (1969) Чл. 15. (1) Брутният и нетният тонаж на кораба се определят като функция от обема на корабните помещения, класифицирани като затворени обеми и отговарящи на условията на чл. 16.

(2) Големината на затворените обеми се коригира с обемите на помещенията на кораба или с части от тях, класифицирани като изключвани обеми и отговарящи на условията и изискванията по чл. 17.

(3) Обемите на корабните помещения се определят чрез измерване и/или изчисляване, посредством общоприети математически методи, при което: 1. всяко измерване, използвано при изчисляването на обемите, се закръглява към съседния най-близък сантиметър; 2. обемите се изчисляват с точност до 1 куб. см.

Чл. 16. (1) Затворени обеми са всички корабни помещения, ограничени от корабния корпус, от постоянни или подвижни прегради или ограждения, от палуби или закрития, освен когато са ограничени с постоянни или подвижни тенти.

(2) Корабните помещения се считат за затворени обеми и когато ограждащите ги палуби имат някакво прекъсване, когато корпусът, палубата или закритията, преградите или огражденията имат какъвто и да е отвор, както и когато ограждението или преградата липсва.

Чл. 17. Изключвани обеми от затворените обеми на кораба са: 1. обемите, намиращи се в надстройка, когато: а) са разположени срещу краен отвор, простиращ се от палуба до палуба, с изключение, когато това е защитна метална преграда с височина, непревишаваща с повече от 25 мм височината на съседната подпалубна греда, и широчина, равна или по-голяма от 90 на сто от широчината на палубата на линията на отвора; тази разпоредба се отнася само за обема между действителния краен отвор и линията, прекарана успоредно на линията или лицето на отвора на разстояние от отвора, равно на половината от широчината на палубата или линията на отвора (фиг. 1 в приложение № 5); б) широчината на обема, вследствие на някое устройство, с изключение на изпъкналостта на външната обвивка, е по-малка от 90 на сто от широчината на палубата; в този случай от затворения обем се изключва само обемът между линията на отвора и успоредната линия, прекарана през точката, в която широчината на помещението, мерена напречно на кораба, става равна на или по-малка от 90 на сто от широчината на палубата (фиг. 2, 3 и 4 в приложение № 5); в) обемът е напълно отворен и разделя два съседни обема, с изключение, когато разделянето им става с фалшборд или леери, от които обеми единият или двата са изключвани обеми, съгласно букви “а” и “б”; такъв обем не се изключва, когато разстоянието между двата разделени обема е по-малко от най-малката половина от широчината на палубата в мястото на разделянето (фиг. 5 и 6 в приложение № 5); 2. обемите, открити за въздействието на морето и атмосферните влияния, намиращи се под палубно покритие, което няма друга връзка с корпуса на кораба освен стойките, необходими за поддържането му; в такива обеми може да се поставят леери или фалшборд от метални листи или постоянни стойки към бордовете на кораба при условие, че разстоянието между горния ръб на леерите или фалшборда и металните листи е не по-малко от 0,75 м или от една трета от височината на обема, като се приема по-голямото разстояние (фиг. 7 в приложение № 5); 3. обемите в надстройка, която се простира от борд до борд на кораба и са с противоположно разположени странични отвори, които по височина не са по-малки от 0,75 м или от една трета от височината на надстройката в зависимост от по-голямото измерение; в този случай от затворения обем се изключва само обем с дължина, равна на отвора, и широчина най-много половината от широчината на палубата при отвора (фиг. 8 в приложение № 5); 4. обемът в надстройка, който се намира непосредствено под един непокрит отвор на открита палуба при условие, че отворът е изложен на атмосферни влияния, и обемът, който се изключва от затворените обеми, е ограничен от площта на отвора (фиг. 9 в приложение № 5); 5. отстъпът (рецесът) в крайната преграда на надстройка, изложен на атмосферните влияния, ако отворът му се простира от палуба до палуба без устройства за затваряне при условие, че вътрешната му широчина не е по-голяма от широчината на входа и неговото продължение в надстройката не е по-голямо от два пъти широчината на неговия вход (фиг. 10 в приложение № 5).

Чл. 18. Посочените в чл. 17 обеми не се изключват от затворените обеми на кораба, когато отговарят най-малко на едно от следните условия: 1. помещението е снабдено със стелажи или други средства за подреждане и укрепване на товари и материали; 2. отворите са снабдени с устройства за затваряне; 3. конструкцията дава възможност отворите да бъдат затваряни.

Чл. 19. Брутният тонаж (GT) на кораба се определя по формулата GT = K1. V, където: V е целият обем на всички затворени помещения на кораба в куб. м; K1 = 0,2 + 0,02 log10 V или както е дадено в таблицата за коефициентите K1 и K2 (приложение № 6).

Чл. 20. (1) Нетният тонаж (NT) на кораба се определя по формулата NT = K2Vc (4d/3D)2 + K3N1 + (N2/10), в която: факторът (4d/3D)2 не трябва да бъде по-голям от единица; изразът K2Vc (4d/3D)2 не трябва да бъде по-малък от 0,25 GT; нетният тонаж (NT) не трябва да бъде по-малък от 0,30 GT.

(2) При определянето на нетния тонаж (NT) означенията във формулата в ал. 1 имат следното значение: 1. Vc е целият обем на товарните помещения в куб. м; това са всички затворени помещения, предназначени за транспортиране на товари, подлежащи на разтоварване, при условие че: а) са включени в брутния тонаж на кораба; б) са трайно маркирани с буквите “СС”, високи 100 мм и разположени на видимо място; 2. K2 = 0,2 + 0,02 log10 Vc или, както е дадено в таблица № 1 (приложение № 4); 3. K3 = 1,25 (GT + 10 000)/10 000; 4. D е височината на борда в метри, измерена в средата на кораба, както е определена в § 1, т. 15 от допълнителните разпоредби; 5. d е газенето в средата на кораба в м, определено като: а) газенето, съответстващо на лятната товарна водолиния (но не водолинията за товарене на дървен материал), определена съгласно Международната конвенция за товарните водолинии от 1966 г. - при кораби, за които се прилага конвенцията; б) газенето, съответстващо на най-ниско разположената товарна водолиния на водонепроницаемите прегради, определена съгласно Международната конвенция за безопасност на човешкия живот на море от 1974 г. или друг приложим международен договор - при пътнически кораби; в) газенето, отговарящо на предписаната лятна товарна водолиния - при кораби, за които разпоредбите на Международната конвенция за товарните водолинии от 1966 г. не се прилагат, но на които в съответствие с националното законодателство е определена товарна водолиния; г) газенето, което е максимално разрешено и вписано в свидетелството за годност - при корабите с дължина, по-малка от 24 м, извършващи международно плаване; д) газенето, равно на 75 на сто от височината на борда на кораба, измерена в средата на кораба, в съответствие с чл. 20, ал. 2, т. 4 - при други кораби; 6. N1 е броят на пътниците, настанени в кабини с по-малко от 8 легла, като за пътници не се считат: а) капитанът, членовете на екипажа и другите лица, заети с някаква служба или работа на кораба; б) децата на възраст под една година; 7. N2 е броят на други пътници; 8. N1 + N2 е общият брой на пътниците, които корабът носи според записаното в свидетелството за сигурност на пътнически кораб; когато N1 + N2 е по-малко от 13, N1 и N2 се приемат за равни на нула (0); 9. GT е брутния тонаж, определен съгласно чл. 19.

Чл. 21. (1) Когато някоя от характеристиките на кораба V, Vc, d, N1 или N2 е изменена и това изменение предизвиква увеличаване на нетния тонаж, той се определя в съответствие с новите характеристики.

(2) На кораб, на който товарната водолиния е определена по чл. 20, ал. 2, т. 5, букви “а” и “б”, се определя само една стойност за нетния тонаж, отговаряща на тази водолиния, която се прилага при превозите, които извършва корабът.

(3) При промяна в някоя от характеристиките на кораба, посочени в ал. 1, или в мястото на товарната водолиния, посочена в ал. 2, вследствие на промяна на превозите, които корабът извършва, и тази промяна е предизвикала намаляване на неговия нетен тонаж, ново Международно свидетелство за тонажа (1969), което отразява новия нетен тонаж, не се издава преди изтичането на 12 месеца от датата на издаване на предишното свидетелство.

(4) Разпоредбата на ал. 3 не се прилага, когато: 1. корабът премине под знамето на друга държава; 2. корабът е претърпял изменения или преустройства, определени от Изпълнителна агенция “Морска администрация” за важни и изискващи промяна на мястото на определената преди това товарна водолиния; 3. корабът е пътнически и превозва голям брой пътници без легла, при специални условия (поклонници и др.).

Чл. 22. (1) За изчисляването на обемите, съставящи брутните и нетните тонажи, независимо от поставената изолация или облицовка, корабните помещения се измерват: 1. до вътрешната страна на корабната обшивка и до вътрешните стени на конструктивните ограждащи повърхности - на корабите, построени от метал; 2. до външната повърхност на корабната обшивка и до вътрешните стени на конструктивните ограждащи повърхности - на корабите, построени от друг материал.

(2) Страничните принадени обеми се включват в общия обем.

(3) Обемите, отворени към морето, се изключват от общия обем.

Раздел V

Определяне тонажа на кораби, за които не се прилага Международната конвенция за измерване на тонажа на кораби (1969) Чл. 23. (1) Брутният тонаж (GT) на кораби, за които не се прилага Международната конвенция за измерване на тонажа на кораби (1969), както и корабите, които изпълняват специална държавна служба и не са задължени да имат мерително свидетелство, се изчислява по формулата: GT = (V1+V2). K1, където: V1 = L.B.D.C, където: V1 е обемът на корпуса до горна палуба (м3) съгласно чл. 22; L - дължината, определена съгласно § 1, т. 10; В - широчината, определена съгласно § 1, т. 12; D - теоретичната височина на борда, определена съгласно § 1, т. 15 в метри или разстоянието при средното ребро от горната част на кила до горната част на планшира, но не повече от 45 на сто от широчината на кораба за безпалубни кораби; C = 0,42 - за кораби с дължина до 12 м; C = 0,44 - за кораби с дължина до 15 м; C = 0,48 - 0,55 - за кораби с дължина до 24 м (по-голямата стойност е за риболовни кораби); V2 - общият обем на всички закрити пространства над горна палуба съгласно чл. 17 и 18 в м3; К1 = 0,25 - постоянен коефициент.

(2) Нетният тонаж (NT) е равен на 30 % от GT, определен по реда на ал. 1.

Раздел VI

Измерване на тонажа на риболовните кораби Чл. 24. Брутният и нетният тонаж на нови и съществуващи риболовни кораби с максимална дължина, равна и по-голяма от 15 м, се определят по реда на раздел IV.

Чл. 25. (1) Брутният тонаж на нов риболовен кораб с максимална дължина по-малка от 15 м, се определя по формулата: GT = K1. V, където: К1 = 0,2+0,02.log10V, V= a1 (Loa. B1. D1), където: B1 е широчината(м) съгласно § 1, т. 12; D1 - височината на борда съгласно § 1, т. 15, в м; a1 - функция от Loa; a1 = 0,5194+0,0145 Loa, но не по-малко от 0,60; Loa - дължината, определена съгласно § 1, т. 11, буква “а”.

(2) Брутният тонаж на съществуващ риболовен кораб с максимална дължина, по-малка от 15 м, се определя по формулата: GT = K1. V, където: К1 = 0,2+0,02.log10V, V= a2 (Loa. B1. D1), където: B1 е широчинасъгласно § 1, т. 12, м; D1 - височина на борда съгласно § 1, т. 15, м; a2 - функция от Loa; a2 = 0,4974+0,0255 Loa, но не по-малко от 0,60; Loa - дължината, определена съгласно § 1, т. 11, буква “а”; (3) Нетният тонаж (NT) се определя като равен или по-голям от 30% GT, съгласно чл. 20.

Допълнителни разпоредби § 1. По смисъла на тази наредба: 1. “брутен тонаж” е мярката в тонове на пълната вместимост (големината) на кораб, определена съгласно изискванията на тази наредба; 2. “нетен тонаж” е мярката в тонове на полезната (товарната) вместимост на кораб, определена съгласно изискванията на тази наредба; 3. “намален брутен тонаж” е брутният тонаж на нефтен танкер, намален с тонажа на танка за изолиран баласт; 4. “танк за изолиран баласт” е танк, използван единствено за превоз на изолиран баласт; 5. “нефтен танкер с танкове за изолиран баласт” е танкер, снабден с танкове за изолиран баласт и сертифициран като такъв; 6. “двукорпусен нефтен танкер” е нефтен танкер с изолиран баласт, построен в съответствие с изискванията, посочени в Правило 13F (3) от Анекс I към Международната конвенция за предотвратяване на замърсяването от кораби (MARPOL 73/78); 7. “нефтен танкер с алтернативен дизайн” е нефтен танкер с изолиран баласт, построен в съответствие с изискванията на Правило 13F (4) и 13F (5) от Анекс I към Международната конвенция за предотвратяване на замърсяването от кораби (MARPOL 73/78); 8. “нов кораб” е кораб, чийто кил е бил заложен или който е бил в подобен стадий на строеж на/или след датата на влизане в сила на Международната конвенция за измерване тонажа на кораби от 1969 г.; 9. “съществуващ кораб” е кораб, който не е нов кораб; 10. “дължина на кораба” е 96 на сто от цялата дължина на кораба, измерена по водолинията, разположена на 85 на сто от най-малката теоретична височина на борда, измерена от горния ръб на кила, или дължината от предната страна на вълнореза до оста на балера на кормилото по тази водолиния, ако тази дължина е по-голяма; за кораби, проектирани с конструктивен диферент, водолинията, по която тази дължина ще се мери, трябва да бъде успоредна на проектната товарна водолиния; 11. “дължина на риболовен кораб” е: а) “максимална дължина” (Loa) на кораба е дължината, определена като разстояние в права линия между най-предната точка на носа на кораба и най-задната точка на кърмата, където: аа) носът включва водоплътните конструкции на корпуса, бака, форщевена, фалшборда (ако има), но изключва леерни ограждения и бушприт; бб) кърмата включва водоплътните конструкции на корпуса, транеца, трална рампа, фалшборд, но изключва леерни ограждения, рейки пропулсивни средства, рулни и кормилни приводи, водолазни стълби и платформи; б) “дължина между перпендикулярите” - разстояние между носовия и кърмовия перпендикуляр, както е определено в Международната конвенция за безопасност на риболовните кораби, и съответства на дължината по т. 10; в) “дължина за обмер” по Конвенцията за тонажно измерване на корабите, Осло 1947 г. е разстоянието, измерено по външната страна на обмерната палуба между точка в носа, получена при пресичане на линиите, допирателни към вътрешните крайща на бордовите ребра, и точка в кърмата при остри краища, определена аналогично на предната, а при транцева и крейсерска кърма, до точката от пресичане на диаметралната линия с линията, допирателна до вътрешните краища на кърмовите ребра; 12. “широчина на кораба” е максималната широчина на кораба, измерена в средата му до външната линия на реброто при кораб с метален корпус и до външната повърхност на корпуса при кораб с обшивка от какъвто и да е друг материал; 13. “горна палуба” е най-горната непрекъсната палуба на кораба, изложена на въздействието на атмосферата и морето, която има постоянни устройства за водонепроницаемо затваряне на всички отвори в откритите и за атмосферните влияния части и под която всички отвори в бордовете на кораба са снабдени с постоянни устройства за водонепроницаемо затваряне; при корабите със стъпалообразна горна палуба за горна палуба се приема най-долната, изложена на атмосферните влияния част на палубата и продължението й успоредно на горната част на палубата; 14. “водонепроницаемост на конструкция” означава, че при всякакво състояние на морето и атмосферата през конструкцията няма да проникне вода в кораба; 15. “височина на борда” е разстоянието в метри, измерено в средата на кораба, при което: а) на кораби, построени от метал, височината на борда е вертикалното разстояние, измерено от горния ръб на кила до долната страна на горната палуба при борда; б) на дървени и със смесена конструкция кораби височината на борда се измерва от долния ръб на изреза, в който обшивката влиза в кила; когато формата на долната част на средното сечение на кораба е вдлъбната или когато обшивката е от дебели дъски, височината на борда се измерва от точката, в която линията на хоризонталната равнина на дъното на кораба, продължена към диаметралната равнина на корпуса, пресича страната на кила; в) на кораби със закръглени бордове височината на борда се измерва от горния ръб на кила до пресечната точка на продълженията на линиите на палубата и бордовата обшивка, ако тя е ъглова; г) на кораби със стъпалообразна горна палуба, на която издигнатата част се простира над точката, при която се измерва височината на борда на кораба, височината се измерва от горния ръб на кила до линията, започваща от долната част на палубата по продължението на линия, успоредна на издигнатата част на палубата; д) на кораби без палуба за височина на борда се взема разстоянието при средното ребро от горната част на кила до горната част на план цера, но не повече от 45% от широчината на кораба. § 2. Всички разходи, свързани с измерването и издаването на Международно свидетелство за тонажа (1969), са за сметка на корабопритежателя.

Преходни и заключителни разпоредби § 3. Българските кораби, които извършват стопански риболов към датата на влизане на тази наредба в сила, се измерват в срок до една година от влизане на наредбата в сила. § 4. Наредбата се издава на основание чл. 71 от Кодекса на търговското корабоплаване и отменя Наредба № 2 за измерване тонажа на морските кораби (обн., ДВ, бр. 27 от 1984 г.).

Министър: Н. Василев

Приложение № 1 към чл. 11, ал. 1

Приложение № 2а към чл. 12, ал. 1

Приложение № 2б към чл. 12, ал. 1

Приложение № 3 към чл. 12, ал. 2

Приложение № 4 към чл. 12, ал. 3

Приложение № 6 към чл. 19

Забележка на редакцията: виж приложенията в PDF-а на броя .